ПОСТАНОВА
Іменем України

29 травня 2020 року 
Київ
справа №820/7219/16
адміністративне провадження №К/9901/32165/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Жука А.В.,
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» 
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 (головуючий суддя - В.Б. Русанова, судді - Л.В. Курило, О.В. Присяжнюк)
у справі №   820/7219/16
за позовом Державної фінансової інспекції в Харківській області
до Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок»
про зобов`язання виконати вимогу, 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. Державна фінансова інспекція в Харківській області звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок», в якому просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» усунути виявлені порушення законодавства, які зазначені у пункті 3 вимоги від 02.08.2016 №20-05-25-14/5428 в установленому законом порядку.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що актом ревізії від 11.07.2016 № 05-11/6 були виявлені порушення та сформовано вимогу від 02.08.2016 №20-05-25-14/5429, зокрема викладені у пункті 3: в порушення пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.1996 №1024 «Про порядок індексації вартості об`єктів житлового фонду» та пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги фінансової звітності» від 07.02.2013 №73, підприємством не проведено індексацію вартості об`єктів житлового фонду, чим занижено їх первісну вартість на загальну суму 121 964, 16 грн. та зобов`язано відповідача усунути порушення у встановленому законом порядку. Вказана вимога є чинною, не скасована, не виконана, порушення не усунуто, а тому позивач звернувся до суду із даними позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
4. При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, тому вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов`язання вчинити певні дії, як-то виконання пункту вимоги.
5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» виконати пункт 3 вимоги від 02.08.2016                № 20-05-25-14/5428 Державної фінансової інспекції в Харківській області.
6. Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту шляхом звернення до суду з позовом про зобов`язання виконати вимогу, а саме зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» усунути виявлені порушення законодавства, які зазначені у пункті 3 вимоги від 02.08.2016 №20-05-25- 14/5428 в установленому законом порядку.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
7. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
8. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач вказує, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишились фактичні обставини справи стосовно предмету спору, а саме: чи є заниження первісної вартості об`єктів житлового фонду на загальну суму 121   964, 16 грн. збитками державі, які утворилися в зв`язку із тим, що скаржником не проведено індексацію вартості об`єктів житлового фонду, та яка їх правова і економічна природа. Наголошує, що позивачем саме рекомендовано відповідачу провести індексацію вартості об`єктів житлового фонду, а не зобов`язано відшкодувати збитки державі.   
Позиція інших учасників справи
9. У запереченні на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить у задоволенні вимог касаційної скарги відмовити у повному обсязі, постанову суду першої та апеляційної інстанції залишити без змін.  
Рух касаційної скарги
10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок».
11. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2020 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
12. На виконання пункту 1.2.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Харківській області на ІІ квартал 2016 року позивачем проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» за період з 01.10.2014 по 31.03.2016, за результатами якої складено акт від 11.07.2016                  № 05-11/6.
13. На підставі акту відповідачу була пред`явлена вимога щодо усунення порушень законодавства від 02.08.2016 №20-05-25-14/5429.
14. Зокрема, у пункті 3 викладено: в порушення пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.1996 №1024 «Про порядок індексації вартості об`єктів житлового фонду» та пункті 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги фінансової звітності» від 07.02.2013 №73, підприємством не проведено індексацію вартості об`єктів житлового фонду, чим занижено їх первісну вартість на загальну суму 121 964,16 грн.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
17. Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення) визначено, що Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
18. Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об`єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).
19. Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).
20. Підпунктом 4 пункту 4 Положенням встановлено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
21. Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю, зокрема, пунктом 7 передбачено право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
22. Згідно із пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
23. Відповідно до пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів. 
24. Частиною другою статті 15 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинною до 08.02.2020).
26. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
27. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль з питань збереження і використання активів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
28. Так, позивачем пред`явлено позов про зобов`язання виконати пункт 3 вимоги, зокрема провести індексацію вартості об`єктів житлового фонду. 
29. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до пункту 1 4. Статуту Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» засновником і єдиним акціонером підприємства є держава, в особі Міністерства інфраструктури України, відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».
30. На балансі підприємства станом на 31.03.2016 обліковується 3 багатоквартирні житлові будинки, які на праві власності належать державі, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію, технічними паспортами, актом передачі нерухомого майна від 23.04.02001, відомістю балансоутримувача державного майна, інвентарними картками.
31. Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.1996 №1024 «Про порядок індексації вартості об`єктів житлового фонду» індексація балансової вартості об`єктів житлового фонду в 1997 році та наступних роках проводиться до 15 лютого кожного року за станом на 1 січня відповідно до індексів, затверджених Державним комітетом у справах містобудування та архітектури за погодженням з Державним комітетом по житлово- комунальному господарству, Міністерством статистики та Міністерством економіки.
32. На виконання зазначеної постанови наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2015 №186 «Про затвердження індексів до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 1 січня 2015 року» та від 07.04.2016 №85 «Про затвердження індексів до балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 1 січня 2016 року» затверджені індекси балансової вартості об`єктів житлового фонду станом на 01.01.2015 та 01.01.2016.
33. Судом апеляційної інстанції встановлено, що підприємством протягом 2015 року індексація житлового фонду не проводилася, вимога не оскаржена, також підприємством вичинялися дії щодо усунення порушень зазначених в пункті 3 вимоги, зокрема направлено лист до Міністерства інфраструктури України для узгодження питання зменшення активу та витрат. 
34. Доводи касаційної скарги стосовно того, що не проведення індексації балансової вартості житлового фонду з підстав приватизації квартир в цих будинках фізичними особами, судом касаційної інстанції відхиляються, оскільки законодавчо не встановлено звільнення від обов`язку проведення індексації з зазначених підстав. Враховуючи, що на балансі відповідача перебувають зазначені об`єкти житлового фонду, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.1996 №1024 зазначені об`єкти підлягають індексації.
35. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що за своєю суттю вимога позивача спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства та не містить вимог про стягнення збитків. 
36. Оскільки зобов`язання пункту 3 вимоги (проведення індексації вартості об`єктів житлового фонду) не містять вимог про стягнення збитків, є підстави вважати, що така вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована. Така вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Правова природа такої вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься), і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.
37. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
38. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновку суду апеляційної інстанції не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом. 
39. Суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
40. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
41. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Висновки щодо розподілу судових витрат 
42. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
43. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок» залишити без задоволення. 
2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 у справі № 820/7219/16 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко 
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк,
Судді Верховного Суду