КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 754/15204/19
провадження № 22-ц/824/7568/2020
 
18  травня 2020 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд   у складі колегії суддів :
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А.
 
розглянувши в порядку  письмового провадження цивільну справу за заявою  боржника ОСОБА_1 про   перегляд  за нововиявленими обставинами  судового  наказу  про  стягнення  з  ОСОБА_1 на  користь   ОСОБА_2    аліментів на  утримання  малолітніх    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за  апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на  ухвалу   Деснянського районного  суду  м. Києва  від  11 березня  2020  року  у складі  судді  Грегуля О. В., 
 
встановив: 
 
18.10.2019 ОСОБА_2   звернувся до  суду  з  заявою про  видачу судового  наказу   про стягнення  з  ОСОБА_1   аліментів на  утримання малолітніх  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають  разом з ним,  у розмірі  1/3 частини від  усіх  видів заробітку (доходу)  платника аліментів, але не  менше  ніж 50%  прожиткового  мінімуму  для  дитини відповідного  віку щомісячно, починаючи з  18.10.2019 і до досягнення  повноліття. 
09.12.2019 Деснянським районним судом  м. Києва   видано  судовий  наказ   про  стягнення  з    ОСОБА_1 на  користь   ОСОБА_2 аліментів на  утримання    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі  1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше   десяти прожиткових мінімумів на  дитину  відповідного  віку  та не  менше, ніж 50%  прожиткового  мінімуму  для  дитини відповідного  віку щомісячно, починаючи з  18.10.2019  до досягнення  повноліття.  Вирішено питання  розподілу  судових  витрат.  Судовий наказ в частині  стягнення  аліментів  у межах суми платежу  за  один  місяць  допущено  до негайного виконання.
19.12.2019 ОСОБА_1 звернулася  до  суду  з заявою про  перегляд  судового  наказу від 09 грудня  2019 року за нововиявленими обставинами на підставі  п.1 ч.2 ст.423 ЦПК  України.
Ухвалою  Деснянського  районного  суду  м. Києва  від 27  грудня  2019  року  заяву ОСОБА_1    про  перегляд  судового наказу  за нововиявленими обставинами залишено  без  руху, надано  строк  для  усунення її недоліків, який не  може   перевищувати десяти днів  з дня  вручення  ухвали про  залишення  заяви без руху. 
Копію вказаної  ухвали суду  ОСОБА_1 отримала  28.01.2020 (а.с.38).
10.03.2020  ОСОБА_1   подала  заяву, в якій просила  скасувати   судовий наказ   від 09  грудня  2019 Деснянського   районного  суду  м. Києва   за заявою  від  18.10.2019 ОСОБА_2 про видачу судового наказу  про стягнення  аліментів,  до  розгляду  заяви по суті  заборонити приймати до виконання виконавчий документ у справі №754/15204/19. 
Ухвалою  Солом`янського районного  суду  м. Києва  від  11 березня 2020   року  заяву ОСОБА_1    про перегляд  судового наказу  за нововиявленими  обставинами  визнано неподаною і повернуто  заявнику  разом  з  доданими до неї документами.
28.03.2020ОСОБА_1    подала  заяву про  перегляд  судового  наказу  за  нововиявленими обставинами   та клопотання  про  поновлення  строку   на  її  подання. 
Ухвалою  Деснянського районного  суду  м. Києва  від  01 квітня  2020  року  заяву ОСОБА_1    про перегляд  судового  наказу  за нововиявленими обставинами разом  із  доданими до  неї  документами повернуто  заявнику без розгляду  по суті. Роз`яснено  право  заявнику на  подання  нової заяви про перегляд судового  наказу  за нововиявленими обставинами. 
 11.04.2020  ОСОБА_1   подала  апеляційну  скаргу,  в якій просить  скасувати ухвалу  Солом`янського районного  суду  м. Києва  від  11 березня 2020   року та направити справу  для продовження  розгляду  до  суду  першої  інстанції.  
Свої доводи мотивує тим,  що  недоліки  заяви, про які  зазначено  в ухвалі Деснянського  районного  суду  м. Києва  від 27  грудня  2019  року нею не допускалися, але  на  виконання  вказаної  ухвали суду   вона  підготовила  обґрунтовану  заяву від  09.03.2020  (нову редакцію заяви  про перегляд  судового  рішення  за  нововиявленими обставинами),  клопотання  про  поновлення строку  на  її подання та звільнення   від сплати судового  збору. Про  розгляд даного  клопотання судом  її  повідомлено не  було,  відповідну    ухвалу  не  надано,  що  свідчить  про  його  залишення без судового  розгляду. Вказана  обставина   призвела  до порушення   її права на  звернення  до  суду  за захистом  та судового  спростування  поданої ОСОБА_2   очевидно  недостовірної  інформації  про  неї,  законний судовий розгляд  її заяви  та є проявом очевидної  неповаги до  неї, як до учасника процесу. 
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу  стягувач не скористався.
Відповідно  до  положень ч.2 ст. 369  ЦПК  України  апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 Відповідно  до  ч.8 ст.170  ЦПК  України у разі  видачі судового  наказу  відповідно до  пунктів 4 і 5 частини першої  статті 161  цього  Кодексу,  судовий наказ   може бути переглянуто  за  нововиявленими обставинами у порядку, встановленому  главою  3 розділу  V цього  Кодексу. 
Відповідно  до  п.1 ч.2 ст.423 ЦПК  України  підставами  для  перегляду   судового  рішення  за нововиявленими обставинами є істотні  для справи обставини,  що  не  були встановлені  судом  та не  були і не  могли бути відомі  особі, яка звертається  із заявою, на  час розгляду справи. 
Відповідно  до ч.1 ст.  426  ЦПК  України  заяви про  перегляд  судових рішень за нововиявленими або  виключними обставинами  за формою  і змістом  повинні  відповідати вимогам  цього  Кодексу щодо  оформлення  заяв до  суду  першої  інстанції.
У  заяві  зазначаються: 1)  найменування  суду, якому  адресується  заява; 2) ім`я (найменування) особи,  яка подає заяву, місце її  проживання  чи місцезнаходження; 3)  інші  учасники справи; 4) дата ухвалення  і зміст судового  рішення,  про перегляд  якого  подано  заяву; 5)нововиявлені  або виключні  обставини,  якими обґрунтовується  вимога  про перегляд  судового  рішення, дата їх відкриття або  встановлення; 6) посилання  на  докази, що підтверджують наявність  нововиявлених або  виключних  обставин (  ч.2 ст.426  ЦПК  України).
Залишаючи 27 грудня 2019  року без руху  заяву ОСОБА_1 про  перегляд  судового  наказу  за нововиявленими обставинами,  суд  першої  інстанції виходив  із того,  що  подана заява не  відповідає   вимогам  ст.426  ЦПК  України,   оскільки  не  містить:  посилання  на  істотні  для справи  обставини,  що  не були і не  могли бути  відомі особі,  яка звертається  із заявою,  на  час  розгляду  справи,  дати їх  відкриття або  встановлення;  посилання на  докази, що підтверджують наявність  нововиявлених або  виключних  обставин, які існували на  час  ухвалення  судового  наказу  від  09.12.2019 року.
Постановляючи 11 березня 2020   року  ухвалу  про  повернення заяви боржнику,  суд першої  інстанції    виходив  з того,  що   у наданий заявнику строк   ОСОБА_1   не виконала   вимог  ухвали суду  від  27  грудня  2019  року. 
Колегія суддів  не  може  погодитись  з висновком  суду  першої  інстанції з огляду на таке. 
Як вбачається  зі змісту поданої заяви про  перегляд   судового наказу  за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1   посилалась на ті підстави,  що  її малолітні  діти  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  зареєстровані разом  з нею за адресою:   АДРЕСА_1 ; з   травня  2019   вона та її  діти страждають  від  домашнього  насильства ОСОБА_2 ,  який перешкоджає їй  та її дітям реалізувати  право  на  зустрічі та спільне  проживання  за місцем  їх реєстрації;  вона  подала  ряд заяв до  Деснянського  управління  поліції  ГУНП у м. Києві, які  були об`єднані  в одне кримінальне  провадження № 12019100030004098;  вона  здійснює  оплату  за навчання  дітей,  купує  їм одяг,  іграшки, що підтверджується  копіями квитанцій.
Вказані  обставини на  думку боржника  є  істотними для справи  обставинами, що не були встановлені  судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою,  на час розгляду справи. 
Документи, на  які   ОСОБА_1   посилалася як на  підставу для перегляду  судового  рішення, були долучені  до  заяви про  перегляд  судового  наказу, а саме :  копію витягу  з  ЄДРДР щодо   кримінального провадження № 12019100030004098;  копії квитанцій, які підтверджують  участь матері  в утриманні  дітей;  скріншоти замовлень одягу  для  дітей (а.с. 33).
Тобто, заявниця вважала,  що  відповідно    до   п.1 ч.2 ст.423 ЦПК  України вказані  обставини є підставою   для перегляду  судового  рішення  за  нововиявленими обставинами.
За таких  обставин  колегія  суддів  дійшла висновку,  що   заявниця у своїй заяві зазначила про  обставини,  які на  її думку є нововиявленими, та послалася на  докази,  які підтверджують  їх наявність, що  відповідає  вимогам  п.5, 6  ст.426 ЦПК  України. 
Посилання  суду  першої  інстанції  на те,   що  додані  до  заяви  докази   не підтверджують  наявність   нововиявлених  обставин, колегія суддів вважає передчасним, оскільки суд фактично зробив відповідні висновки по суті поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами із порушенням порядку розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, визначеного ст.427, 429 ЦПК України. 
Враховуючи викладене, суд першої  інстанції передчасно визнав заяву боржника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами неподаною та повернув її заявнику з підстав  невідповідності  її  змісту вимогам   п.5, 6  ч.2 ст. 426 ЦПК  України.
Оскаржувана ухвала суду першої  інстанції  постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для її скасування та  направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 374, 379,  382 -384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну  скаргу  ОСОБА_1   задовольнити.
Ухвалу   Деснянського районного  суду  м. Києва  від  11 березня  2020  року скасувати. 
Справу за заявою  боржника ОСОБА_1 про   перегляд  за нововиявленими обставинами  судового  наказу  про  стягнення  з  ОСОБА_1 на  користь   ОСОБА_2    аліментів на  утримання  малолітніх   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  направити  для продовження  розгляду  до  суду  першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку  не  підлягає. 
 
Суддя-доповідач:                                                         Г. М.  Кирилюк
 
Судді:                                                                            І. М.  Рейнарт
 
                                                                                       Т. А. Семенюк