ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 червня 2020 року                                                                        м. Чернівці

справа № 720/412/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 
       суддів Владичана А.В., Перепелюк І.Б.
       секретаря Конецької Д.Г.

учасники справи

позивач ОСОБА_1 
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал», ОСОБА_2 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 7 квітня 2020 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 
        
встановив:

        ОСОБА_1 у березні 2020 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.
       Просив визнати договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_2 від 3 березня 2017 року №0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги за договором між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI, договором між

Справа №720/412/20                                                        Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_3 
Провадження №22-ц/822/524/20                                 Доповідач Половінкіна Н.Ю. 
Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 іпотеки від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI/S-1, договором між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 іпотеки від 16 лютого 2010 року №0006/08/25-КLI/S-9 недійсним.        
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 7 квітня 2020 року у відкритті провадження відмовлено. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 7 квітня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Зазначає, що ОСОБА_1 не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, звернувся до суду за захистом прав споживача кредитних послуг, позов за суб`єктним складом та за характером спірних правовідносин не відноситься до юрисдикції господарських судів.
Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, ч.1 ст.3, ч.1 ст.20, ч.1 ст.55, ч.1 ст.173 ГПК України та дійшов висновку про те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що вирішення спору відноситься до юрисдикції господарських судів з огляду на наявність спору щодо договору, який випливає із правовідносин господарського характеру та між суб`єктами господарювання.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам відповідає.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
У статті 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, що здійснюються в порядку іншого судочинства.
Відповідно до абз.1, 2 п.3 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. 
У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
За змістом ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено частиною першою статті 20 ГПК України.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц).
За правилом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто у разі заміни у зобов`язанні кредитора відбувається зміна такого правовідношення у визначенні уповноваженої особи: новий кредитор змінює собою особу попереднього кредитора.
Предметом позову ОСОБА_1 є визнання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_2 від 3 березня 2017 року №0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги за договором між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 кредиту від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI, договору між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 іпотеки від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI/S-1, договору між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 іпотеки від 16 лютого 2010 року №0006/08/25-КLI/S-9 недійсним.        
Отже, ОСОБА_1 пов`язувався захист прав та охоронюваного законного інтересу із правовідносинами з договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_2 від 3 березня 2017 року №0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги щодо договору між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем  ОСОБА_1  кредиту від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI та правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання.
Отже, між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал»,  ОСОБА_2  наявний спір з правочину щодо зміни  договору між Публічним акціонерним товариством «Банк форум» та фізичною особою-підприємцем  ОСОБА_1  кредиту від 12 червня 2008 року №0006/08/25-КLI та правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридична особа та фізична особа-підприємець.
У такому разі висновки суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає вирішенню у господарському суді відповідають обставинам справи. 
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність статусу суб`єкта підприємницької діяльності, та звернувся до суду за захистом прав споживача кредитних послуг спростовуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Крім того, за положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до частини першої статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Правовідносин сторін що виникли з господарського договору, із втратою фізичної особи статусу фізичної особи - підпиємця не припиняються.
Ураховуючи наведене ухвала Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 квітня 2020 року постановлена з додержанням норм процесуального права.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 7 квітня 2020 залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 14 червня 2020 року.

Головуючий                                                  Н.Ю. Половінкіна 

Судді                                                                        А.І. Владичан 

                                                                                І.Б. Перепелюк