Справа № 462/1462/18                                        Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/919/18                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:82

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Гедз Б.М. від 31 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Левандівка» про захист прав споживача та скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги і зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а :
       рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року в позові  ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Левандівка» про захист прав споживача та скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги і зобов`язання вчинити певні діївідмовлено.
       Вказане рішення оскаржив  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю. Вважає, що рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору, неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд не вірно застосував норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення спору. Зазначає, що судом не було досліджено відповідність доказів наданих позивачем обставинам справи та достовірності таких доказів. Вказує, що відповідно до останнього розрахунку-повідомлення №22304814 на 01.03.2018р. за квартирою АДРЕСА_1 сформувалась заборгованість у розмірі 8111,23 грн., з яких 5 284, 80 грн. за утримання будинку і прибудинкової території (далі-УБПТ) і 2826,48 грн. за центральне опалення. З вищевказаною заборгованістю Позивач категорично не згоден, та вважає її безпідставно нарахованою. Зазначає, що послуги Відповідачем не надавалися та не надаються, що підтверджується листами-зверненнями, актами-претензіями та заявами-вимогами, що надсилаються Позивачем до відповідача, зокрема від 14.09.2016р. 12.02.2018р., 19.02.2018р. Вказує, що позивач неодноразово зверталася до відповідача про необхідність здійснювати належне утримання будинку та прибудинкової території, але звернення були проігноровані. Ненадання послуг Відповідачем підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.02.2016 року, яке залишено без мін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від01.06.2016р. у справі №462/8436/14. Даним рішенням зобов`язано Відповідача зробити ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 над АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , що належить Позивачу, проте станом на сьогодні рішення не виконане через відсутність у Відповідача коштів. Також зазначає, що Відповідач неодноразово намагався стягнути з Позивача заборгованість у 2012 році справа №1309/7736/12, проте рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2012 року, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.12.2013р. у справі №462/8436/14 проте вимоги були задоволені частково і виключно за послуги які фактично були надані. Також у 2016 році Відповідач намагався повторно стягнути з Позивача заборгованість якої фактично не існувало, проте йому було відмовлено (справа №462/5553/16-ц). Звертає увагу, що у зв`язку з відсутністю між позивачем та ЛКП договору на УБПТ та угоди про зміну тарифу на послуги УБПТ, а також відсутність надання послуг взагалі, у позивача не має жодних підстав для оплати послуг УБПТ та у Відповідача не має жодних підстав стягнення з Позивача відповідної заборгованості. Більш того у відомостях Відповідача про нарахування та оплату послуг не зазначено розрахунку вартості фактичних послуг. Крім того, дана заборгованість по квартирі сформувалась у період з 2009 по 2014 рік, що складає 5 років, а відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших письмових пояснень у суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.11, 15,16 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 266, 268 ЦПК України, ст.ст. 1, 9, 13, 16, 19, п.1 ч.1 ст.20, п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», та відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивач ОСОБА_2  є співвласником квартири АДРЕСА_1 .Звертаючись до суду з даним позовом,  ОСОБА_3  зазначає, що ЛКП «Левандівка» безпідставно нараховує їй заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8111,28 грн., у зв`язку з чим просила списати таку.З долученого до матеріалів справи повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за лютий 2018 року (код 22304814) вбачається, що борг на 01.02.2018р. за квартирою  АДРЕСА_1 становить 8 111,28 грн., з яких: 5 284,80 грн. за утримання будинку і прибудинкової території та 2 826, 48 грн. за центральне опалення. Вказані суми заборгованості підтверджуються також і відомостями про нарахування та оплату послуг від 21.05.2018 року, які представлені представником відповідача.Також встановлено, що зазначений будинок на АДРЕСА_2 перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Левандівка», яке надає відповідачу послуги з утримання будинку і прибудинкової території та централізованого опалення. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і оплати за них, позивач від таких послуг не відмовлялася та використовувала для власних потреб, тим самим визнала наявність правовідносин з ЛКП «Левандівка». Не приймаються до уваги покликання позивача, що їй не направлявся типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки дане спростовується копією супровідного листа від 13.03.2015 року за №2/197, який було скеровано ЛКП «Левандівка» цінним листом на адресу ОСОБА_2 разом із примірником типового договору від 12.03.2015 року. Крім того, позивачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження того, що вона зверталася до ЛКП «Левандівка» з відмовою від договору про надання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, до матеріалів справи долучено копії інформаційних запитів, заяви-вимоги ОСОБА_2 до директора ЛКП «Левандівка» та голови Залізничної районної адміністрації, зокрема, 20.04.2017 року з вимогою припинити нарахування за ненадані житлово-комунальні послуги, 26.09.2017 року та 02.11.2017 року щодо неякісних робіт по ремонту даху над її квартирою та подальшим замоканням стелі у її квартирі, а 12.02.2018 року про проведення перерахунку за ненадані послуги. Крім того, до справи долучено копію рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2012 року у справі № 1309/7736/12, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.12.2013 року, згідно якого позов ЛКП «Левандівка» задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 10981 грн. 61 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги. А також копію рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.02.2016 року у справі № 1309/8436/14-ц, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобов`язано ЛКП «Левандівка» зобов`язано ЛКП “Левандівка” здійснити ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 над квартирою АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 . Стягнути із ЛКП «Левандівка» в користь ОСОБА_2 6 926 грн. майнової та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього - 11 926 грн. Водночас, з акту від 08 листопада 2017 року складеного комісією в складі головного інженера ЛКП «Левандівка» ОСОБА_6 , майстрів з ремонту та експлуатації житлового фонду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.02.2016 року по справі №462/8436/14-ц вбачається, що підрядна організація ТзОв «Львівська будівельно-монтажна компанія» в період з 06 по 08 листопада 2017 року виконала поточний ремонт м`якої покрівлі в житловому будинку по АДРЕСА_2 над квартирою АДРЕСА_4 , де проживає АДРЕСА_5 . ОСОБА_2 площею 54,0 кв.м (8 рулонів ребероїду). Враховуючи наведене, покликання позивача про те, що послуг відповідач не надає і надавати не має права, тарифи є надуманими, заборгованості не існує, не заслуговують на увагу суду. Також судом встановлено, що з претензіями щодо дотримання позивачем стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг відповідач мала можливість звернутись у вказаному порядку, однак суду не надано жодного доказу того, що відповідач здійснювала дії, які б свідчили про її намагання поновити порушене право або захистити його в спосіб, передбачений законом. Із зазначених ОСОБА_2 предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування за житлово-комунальні послуги. Обставини, на які посилається ОСОБА_2 у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення певної суми (заборгованості), однак таких позовних вимог до неї на даний час не заявлено. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити. З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати у справі суд відносити на рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141ЦПК України.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
16.03.2018р. ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівського комунального підприємства «Левандівка», у якому просив:
-визнати заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8111,28 грн. безпідставною та такою, яка підлягає скасуванню;
-зобов`язати ЛКП «Левандівка» списати з особового рахунку позивачки № НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 8 111, 28 грн.
Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 і відповідно на її ім`я виписаний особовий рахунок № НОМЕР_1 . Періодично на її адресу надсилаються рахунки-повідомлення ЛКП «Левандівка» з нарахованою заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Відповідно до останнього рахунку-повідомлення №22304814 станом на 01.03.2018р. утворилася заборгованість у розмірі 8111,28 грн., з яких: 5284,80 грн. – за утримання будинку і прибудинкової території і 2826,48 грн. – за центральне опалення. З вищевказаною заборгованістю вона категорично не згідна та вважає її безпідставно нарахованою. Відповідач по справі – ЛКП «Левандівка» є юридична особа, що створена Львівською міською радою з метою організаційного забезпечення поточного утримання, ремонту, та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов`язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду і одержання прибутку в інтересах засновника. Проте, послуги відповідачем не надавалися та не надаються. Вона неодноразово зверталася до відповідача про необхідність здійснювати належне утримання будинку та прибудинковій території, але її звернення були проігноровані. Крім того, вона зверталася до ЗРА ЛМР та безпосередньо ЛМР, проте безрезультатно. Ненадання послуг відповідачем підтверджується рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.02.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.06.2016р. у справі №462/8436/14, яким зобов`язано відповідача зробити ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 над АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , яка належить їй, проте станом на сьогодні рішення не виконане через відсутність у відповідача коштів. Також вказує, що всупереч нормам чинного законодавства, будь-яких договорів про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій ЛКП з нею не укладало. Таким чином, враховуючи відсутність між нею та ЛКП договору на утримання будинку і прибудинкової території та угоди про зміну розміру тарифу на вказані послуги, а також відсутність надання послуг взагалі, у неї не має жодних підстав для оплати послуг та у відповідача не має жодних підстав стягнення відповідної заборгованості. Крім того, у відомостях відповідача про нарахування та оплату послуг не зазначено розрахунку вартості фактичних послуг і дана заборгованість по її квартирі сформувалася у період з 2009 р. по 2014 р., що складає 5 років, а відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній станом на спірний період) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;
аварія - пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов;
балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;
виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;
виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;
власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;
внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;
засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики;
кількісний показник житлово-комунальних послуг - одиниця виміру для обчислення обсягу отриманої споживачем послуги, визначена відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством;
комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;
непереборна сила - дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору;
норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;
споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;
точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання;
управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору;
утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;
якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону (в редакції чинній станом на спірний період) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах:
1) забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів;
2) створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій;
3) забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування тадосягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;
4) регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей;
5) забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо;
6) дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг;
7) забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.
Стаття 13 цього ж Закону (в редакції чинній станом на спірний період) вказує, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 
Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
За ст. 16 Закону (в редакції чинній станом на спірний період): порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).
Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на:
1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об`єктів житлового фонду;
2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами;
3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.
У разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов`язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніш як за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.
Виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі перевищення нормативно встановлених термінів, за винятком настання форс-мажорних обставин, виконавець/виробник несе відповідальність згідно із законом.
Місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, мають право тимчасово визначати інші норми споживання, якості та режими надання житлово-комунальних послуг з урахуванням технічних можливостей підприємств, кліматичних та інших місцевих умов.
       Термін дії рішення щодо обмеження інших параметрів та нормативів споживчих властивостей, режимів надання житлово-комунальних послуг не може перевищувати один рік.
Відповідно до ст. 19 цього Закону (в редакції чинній станом на спірний період), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
За ст.  20. Закону (в редакції чинній станом на спірний період)  споживач має право:
1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;
2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;
3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг;
4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;
5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством;
6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт;
8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.
Споживач зобов`язаний:
1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору;
2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини;
3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу;
4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини;
5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;
6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм;
7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;
8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;
9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;
10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
За ст. 21 Закону (в редакції чинній станом на спірний період), виконавець має право:
1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством;
2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону);
3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону;
4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;
5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт;
6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг;
7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;
8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.
Виконавець зобов`язаний:
1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень;
3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором;
4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;
5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;
6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;
7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством;
8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством;
9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт;
10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
Згідно ст. 29 Закону (в редакції чинній станом на спірний період), договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.
Відповідно до ст. 6 ЦК України,  Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також відповідно до ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Також, згідно ст. 638 ЦК України,  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Також відповідно до ст. 639 ЦК України (в редакції чинній станом на спірний період), договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" ( 2289-17 ), на вимогу замовника підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно ж ст.ст. 640-646 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.
Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію, звільняється від відповідних зобов`язань. Якщо відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено своєчасно, але одержано із запізненням, особа, яка зробила пропозицію укласти договір, звільняється від відповідних зобов`язань, якщо вона негайно повідомила особу, якій було направлено пропозицію, про одержання відповіді із запізненням. Відповідь, одержана із запізненням, є новою пропозицією. За згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.
Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.
Також відповідно до ст. 648 ЦК України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.
Аналізуючи вказані норми закону у контексті спірних правовідносин слід вказати, що надання послуг з утриманні будинку та прибудинкової території у спірний період передбачено виключно на договірній основі. Проте договори про надання та отримання таких послуг укладаються відповідно до згаданих вимог закону не на індивідуальній основі з кожним споживачем з індивідуальними умовами, довільної форми, свобода ж договору у вказаних відносинах до певної міри врегульована законом та не є безмежною.
Так, відповідно до згаданих вимог закону виконавець зобов`язаний підготувати для кожного із споживачів індивідуальний договір (фактично договір приєднання) на основі типового договору та надіслати примірник такого договору споживачу для підписання. Споживач же зобов`язаний такий договір (на основі типового, який відповідає умовам типового та вимогам закону) підписати. Все таки законодавець надає певну свободу вибору для споживача з метою захисту його прав та інтересів надаючи споживачеві можливість не погоджуватися із надісланим договором, у випадку якщо такий не відповідає умовам типового. Надає можливість подавати свої заперечення, зауваження, тощо з цього приводу. Для цього споживачу надано місячний термін з дня внесення проекту договору.
Отримання ж пропозиції укласти договір (його проекту); ненадання жодних заперечень з приводу отриманого проекту договору у визначений законом строк; обов`язок споживача щодо укладення договору на основі типового; відсутність претензій, заперечень з приводу отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, – відповідно до вказаних вище вимог закону, зокрема, ст. 642 ЦК України, слід вважати бездіяльністю, що свідчить про бажання та прийняття пропозиції укласти договір. Та вказане слід вважати виникненням між сторонами фактичних договірних стосунків на основі умов типового договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території зі всіма наслідками договірних стосунків між сторонами, про які йшлося у вказаних нормах закону та йдеться в умовах надісланого договору на основі типового.
Відповідно до наведеного, у період відсутності юридично оформлених договірних стосунків (зобов`язань) між сторонами, обов`язок доведення надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, надання таких відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надану послугу, тощо покладається на виконавця.
У випадку ж виникнення, наявності договірних стосунків між сторонами обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору, тощо покладається на споживача, який наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо.
Вказане, також, слід вважати відповідає та не суперечить змісту правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду України за наслідками розгляду справ №6-110цс12 від 10.10.2012 року та 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. 
Як вбачається із матеріалів справи, визнано і не оспорено сторонами – позивачка ОСОБА_2 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 .
Будинок, у якому знаходиться квартира позивачки, перебуває на балансі відповідача та ним надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання у вказаний будинок, нарахована заборгованість за які є предметом спору. 
З долученого до матеріалів справи повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за лютий 2018 року (код 22304814) вбачається, що борг на 01.02.2018р. за квартирою АДРЕСА_1 становить 8111,28 грн., з яких: 5284,80 грн. за утримання будинку і прибудинкової території та 2826,48 грн. за центральне опалення (а.с. 8). Вказані суми заборгованості за період вересень 2012 року – 1.03.2018 року підтверджуються, також, і відомостями про нарахування та оплату послуг від 21.05.2018 року. Розрахунками заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території та розширеним розрахунком поданим відповідачем у суді апеляційної інстанції (а.с. 64-65, 238-251).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказував про те, що доводи позивачки про те, що відповідач послуг, заборгованість за які їй нарахована, не надає і надавати права не має, тарифи є надуманими та заборгованості не існує є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами. Крім цього, обраний спосіб захисту позивачки не відповідає вимогам закону.
Однак колегія суддів вважає, що такі висновки суду лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Крім цього відповідно до ст. 16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Окрім наведеного відповідно до ст. 5 ЦПК України, Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Єдиним способом захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі . Визнання протиправним (незаконним) індивідуального акта/рішення, зазначеного в частині третій цієї статті, не може бути підставою для застосування способів захисту у вигляді визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку.
Зважаючи на вказані вимоги закону суд не вправі аналізувати обраний позивачем спосіб захисту виключно відповідно до встановлених законом, оскільки суд може, відповідно до викладеної позовної вимоги визначати спосіб захисту порушеного права, який не прямо передбачений у законі чи договорі, а такий, що не заборонений.
Тому, висновок суду про необхідність відмови у задоволенні позову через невідповідність вимог позивачки способам захисту визначеним законом слід вважати безпідставним.
Щодо висновку суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, то такий слід вважати лише частково відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Так, як вбачається із судових рішень у справі №1309/7736/12 за позовом ЛКП «Левандівка» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, що набрали законної сили (зокрема, ухвала Апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2013 року) та є преюдиційними для даної справи, – ОСОБА_2  дійсно надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території та централізованого опалення у період з 1.06.2007 року по 31.08.2012 року, однак така не оплачувала надані послуги, а тому за нею утворилась заборгованість в розмірі 10981 грн. 61 коп., з яких 3970 грн.74 коп. – утримання будинку та прибудинкової території та 7010 грн. 87 коп. – центральне опалення. Вказана заборгованість була стягнута рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2012 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 квітня 2015 року.
Однак, із судових рішень у справі №462/8436/14 за позовом ОСОБА_2 до ЛКП «Левандівка» про зобов`язання до вчинення дій, відшкодування майнової та моральної шкоди, що набрали законної сили (зокрема, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2016 року), що знову ж є преюдиційними для даної справи вбачається, що з 2012 р. і по час розгляду справи відбувалося залиття частини приміщень квартири позивачки через незадовільний стан покрівлі будинку над її квартирою. Саме до обов`язку ЛКП «Левандівка» належить слідкувати за технічним станом будинку та якістю проведених ремонтних робіт. Крім цього, вказаними преюдиційними рішеннями встановлено, що у період з 2012 року по 2016 рік відповідач не виконував своїх обов`язків щодо утримання покрівлі будинку, у якому знаходиться квартира позивачки, у належному стані та ремонту вказаної покрівлі.
Проте, незважаючи на вказані вище, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, обставинами, як вбачається з розрахунків заборгованості, про які йшлося вище відповідач в повній мірі здійснював нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території позивачці у спірний період вересень 2012 – 1.03.2018 року, хоча як вбачається з наведених вище рішень судів ним не в повній мірі виконувалися обов`язки з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою неодноразово було подано у період 2015-2018 року ряд претензій, скарг, заяв, звернень з приводу не надання частини послуг з утримання будинку та прибудинкової території, надання таких не в повній мірі, не належної якості, тощо (а.с. 9-12, 33, 48-51, 132), а конкретно скарги стосувалися поломаних, з побитими шибками вікон в під`їзді, відсутність віконних рам, внаслідок цього холоду у під`їзді; неналежного прибирання в під`їзді (раз на місяць); наявності щурів у підвалі будинку; оголених труб в підвалі будинку; повторного протікання даху над квартирою позивачки після здійсненого у 2017 році ремонту; неналежного прибирання прибудинкової території та ін.
Крім цього, як вбачається з ряду відповідей на скарги і претензії позивачки, відповідача та Залізничної РА ОСОБА_9 а також експертної оцінки технічного стану плоскої покрівлі будинку ТзОВ Будівельна компанія «Гідростоп-Буд» (а.с. 135-137, 145, 146, 147), значна частина таких скарг-претензій була визнана обґрунтованою у спірний період.
А саме з експертної оцінки технічного стану плоскої покрівлі будинку на АДРЕСА_6 №18 від 09.12.2018 року складеної ТзОВ Будівельна компанія «Гідростоп-Буд» вбачається, що візуальним обстеженням виявлено порушення герметичності вузлів примикання руберойдового покриття до вентиляційних шахт та осушуючи аераторів; наявність пустот та нещільностей між шарами підкладкового та верхнього шару руберойдового покриття у вигляді пухирців та вздуттів покрівельного килиму; частково порушено герметичність примикання руберойдового покриття в зонах парапетів та елементів водо розділу; вентиляційні аератори, які встановлені на покрівлі є мало ефективними і недостатньо осушують зволожений утеплювач,оскільки вони змонтовані невірно; відсутність металевих захисних капальників і прижимних фіксуючих планок для механічної фіксації руберойдового покриття в місцях вентиляційних шахт; вищевказані недоліки привели до довготривалого зволоження утеплювача, а поточні ремонти верхніх шарів покрівлі створювали блокаду для ефективного його осушення; внаслідок довготривалого зволоження утеплювача і неефективної пароізоляції відбувалося промерзання покрівельного килиму з утворенням мостків холоду і конденсуванням вологи.
З відповідей Залізничної районної адміністрації ЛМР №32-3321 від 23.07.2018р., №32-2781 від 15.06.2018 року, №32-72 від 28.01.2016р. вбачається, що при обстеженні квартири позивачки працівниками ЛКП «Левандівка» у червні та у липні 2018 року на стелі житлової кімнати виявлено мокрі сліди протікання покрівлі; протягом 2013-2014 років ЛКП «Левандівка» виконувало заміну вікон на сходовій клітці у під`їзді позивачки на енергозберігаючі; під час підготовки будинку до нового опалювального сезону 2015-2016 ЛКП «Левандівка» виконано заміну несправних стояків холодного водопостачання та каналізації, а також замінено несправну запірну арматуру, у місцях загального користування проведено заміну з-ох світильників та замінено 38 електричних ламп (а.с.135-137, 145, 146, 147). Вказаними відповідями фактично визнано періоди тривалого ненадання певних видів послуг із утримання будинку та прибудинкової території та усунення частини недоліків лише після звернень позивачки. 
Відповідно слід вважати, що у вказаний спірний період частина послуг, а, зокрема освітлення місць загального користування, проведення поточних ремонтних робіт, прибирання та ін., про які йшлося або певний період не надавались або надавались не належної якості.
Із вказаних вище розрахунків знову ж вбачається, що періоди не надання чи надання послуг не належної якості, про які йшлося, не були враховані при нарахуванні позивачці плати за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2012 по 01.03.2018р.
Зважаючи на вказане вимоги позивачки в частині не належного нарахування їй заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 5284,80грн. слід вважати частково обґрунтованими та такими що підлягали до часткового задоволення. 
Вимоги позову у цій частині вимог не слід вважати повністю обґрунтованими, оскільки позивачка не заперечує надання їй частини послуг з утримання будинку та прибудинкової території, зі скаргами, претензіями з приводу не надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі не зверталася. А, також, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 64) позивачка здійснювала часткову оплату таких послуг, чим визнавала надання їй таких у певному обсязі, а також зверталася про отримання та отримувала субсидію для сплати таких послуг. Всього внесено коштів з врахуванням субсидії на загальну суму 5640,73 грн.
Тому, зважаючи на часткову обґрунтованість згаданих позовних вимог, слід визнати заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована ОСОБА_10 ( АДРЕСА_6 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) у розмірі 5284,80 грн. безпідставною та зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Левандівка» здійснити перерахунок заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована ОСОБА_10 ( АДРЕСА_6 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період з вересня 2012 року по 01.03.2018 року, з врахуванням не надання, часткового надання, надання не в повному обсязі послуг з утримання буд і прибудинкової території за вказаний період, про які, зокрема, йшлося. 
Окремо доводи позивачки щодо ненадання та надання не належної якості послуг з теплопостачання жодними доказами не підтверджені та претензій, скарг з цього приводу нею не подавалося, відповідно позов в цій частині слід вважати безпідставним.
Щодо доводів про нарахування заборгованості зі спливом строку позовної давності, то такий, теж значення для розгляду даної справи немає, оскільки відповідач не звертався до суду з вимогою про стягнення спірних сум.
Крім цього, щодо не підписання позивачкою договору про надання житлово-комунальних послуг, то слід вказати, що такий договір про надання житлово-комунальних послуг складений ЛКП «Левандівка» 31.05.2010 року, однак ОСОБА_2 відмовилась від його підписання. Даних про те, що такий не підписаний позивачкою через неправомірність дій при укладенні такого відповідача, невідповідності такого договору, типовому, тощо у матеріалах справи немає. Тому не укладення між сторонами такого договору слід вважати мало місце з вини позивачки, що, також, підтверджується ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 грудня 2013 року у справі №1309/7736/12. Тому і ці доводи позивачки, теж, не впливають на можливість задоволення позову.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та саму скаргу – задовольнити частково. Рішення ж суду слід скасувати з ухваленням нового про часткове задоволення позову. А саме слід визнати заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована позивачці у розмірі 5284,80 грн. – безпідставною. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована позивачці за період з вересня 2012 року по 01.03.2018 року. 
В задоволенні решти позову слід відмовити. 
Відповідно до задоволених позовних вимог слід вирішити питання стягнення судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов  ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Левандівка» про захист прав споживача та скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована ОСОБА_10 ( АДРЕСА_6 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) у розмірі 5284,80 грн. – безпідставною.
Зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Левандівка» здійснити перерахунок заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що нарахована ОСОБА_10 ( АДРЕСА_6 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період з вересня 2012 року по 01.03.2018 року. 
В задоволенні решти позову – відмовити. 
Стягнути з Львівського комунального підприємства «Левандівка» в дохід держави 704,8 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1057,20 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Реквізити для стягнення судового збору в дохід держави: 
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.
Головуючий:                                                                                                      Я.А. Левик
Судді:                                                                        Л.Б. Струс
                                                                               М.М. Шандра