П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/22937/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Чевилюк З.А.  
Суддя-доповідач -  Охрімчук І.Г.   
20 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Охрімчук І.Г. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора  ВБДР в Хмельницькій області лейтенанта поліції Томчишина Андрія Олександровича на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року  (повний текст рішення складено 12.03.2020 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора  ВБДР в Хмельницькій області лейтенанта поліції Томчишина Андрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1  з адміністративним позовом до інспектора ВБДР в Хмельницькій області Томчишина А.О. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 293692 від 12.08.2019 року. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн..
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 09.08.2019 року о 12 год. 30 хв., посадова особа, а саме: директор КП «Хмельницькбудзамовник» проводив роботи з облаштування тротуару по вул. Володимирській, 17/1 в м. Хмельницькому без відповідного погодження із відповідним підрозділом Національної поліції. Крім того, вказані роботи проводилися із порушенням нормативів п.п. 4.1, 6.14 ДСТУ 3090-95 та п.п. 10.1.2, 10.2.1 ДСТУ 8149-2017 щодо обладнання на вулиці місць проведення робіт, не обладнано технічними засобами регулювання дорожнього руху місце проведення робіт, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, чим порушено Правила дорожнього руху.
Позивач зазначає, що під час оформлення адміністративного правопорушення допущено ряд порушень. Так, відповідачем не доведена підставність притягнення позивача до відповідальності, невірно вказана адреса розгляду справи та вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, постанова оформлена неналежним чином, оскільки суть правопорушення не доступна для прочитання у спосіб здійснений інспектором, про що свідчить копія долучена до позовної заяви. Разом з тим, інспектором не доведена необхідність отримання дозволу на виконання робіт. Акти долучені до відзиву відповідачем містять недоліки, зокрема, відсутні підписи другого свідка та другого суб`єкта проведення обстеження. Окрім того, у постанові не зазначено технічний засіб, з якого здійснено відеофіксація правопорушення. 

У свою чергу, інспектор Томчишин А.О. подав письмовий відзив на позов, за яким вважає постанову законною та такою, що не підлягає  скасуванню.
Представник Департаменту патрульної поліції позов заперечив, оскільки в діях позивача наявний склад правопорушення передбачений ч.2,3. ст.140 КУпАП. Зауважив, що дорожні знаки не були розміщені в установленому порядку, погодження з відповідними службами не здійснені, а тому наявні всі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року позов ОСОБА_1  до Інспектора ВБДР в Хмельницькій області лейтенант поліції Томчишина Андрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 293692 від 12.08.2019 року щодо ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із судовим рішення, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 12.03.2020 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що працівники КП «Хмельницькбудзамовник», облаштовуючи тротуар здійснили обмеження дорожнього руху, оскільки на проїзній частині знаходились будівельні матеріали  та встановлені дорожні знаки 1.37 "Дорожні роботи" та знак 4.8 "Об`їзд перешкоди з лівого боку". Відповідач вважає, що рух на даній ділянці дороги було обмежено, а тому відповідно  до п. 5.1.1 ДСТУ 8749:2017 та ст.26 Закону України "Про дорожній рух" позивача як посадова особа організації, яка виконувала дорожні роботи, був зобов`язаний отримати ордер. Проте, такий ордер позивач не отримував, відсутній він і в матеріалах справи, а тому, на думку відповідача, постанова інспектора є правомірно, та такою, що не підлягає скасуванню.

Ухвалами суду апеляційної інстанції від 02.04.2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду. 
Інспектор ВБДР в Хмельницькій області лейтенант поліції Томчишин Андрій Олександрович надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи без його участі.
Департаменту патрульної поліції надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Законом України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч. 2 та ч.3 ст. 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно із ч.2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 3 ст. 140 КУпАП є порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.
Статтею 26 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що обмеження або заборона дорожнього руху при виконанні робіт на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. При виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування. У ордері викладаються умови заборони або обмеження руху, порядок інформування про це учасників дорожнього руху, заходи щодо безпеки дорожнього руху і строки проведення робіт. Порушення цих вимог тягне за собою матеріальну відповідальність організацій, що виконують роботи.
Обмеження або заборона руху без ордера можливі лише у випадках, пов`язаних із стихійними явищами, а також з необхідністю виконання аварійних робіт, про що повідомляється місцевим органам державної виконавчої влади, органам місцевого самоврядування і відповідним підрозділам Національної поліції.
У свою чергу, відповідно до п.1.1 ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт» цей стандарт установлює вимоги щодо огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування (далі - доріг) та в межах червоних ліній вулиць та доріг населених пунктів (далі - вулиць).
Згідно із п.5.1.1 ДСТУ 8749:2017 обмеження чи заборона дорожнього руху під час проведення дорожніх робіт установлюють на підставі ордера, відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про дорожній руху»
Між тим, відповідно до п.5.1.2 ДСТУ 8749:2017 установлення обмежень руху без ордера можливо під час проведення короткострокових дорожніх робіт з використанням однієї з тимчасових типових схеми ОДР (додаток В) та з дотриманням вимог цього стандарту.
Згідно з п.10.1.2 до початку дорожніх робіт відповідальна особа (5.1.5) повинна забезпечити наявність: а) ордера (5.1.1), якщо іншого не передбачено вимогами цього стандарту (5.1.2); б) необхідної кількості ТЗР, передбаченої тимчасовими схемами ОДР; в) порядку інформування учасників дорожнього руху та населення, г) порядку дій у разі ДТП, несприятливих погодних умов, крадіжок ТЗР та вандалізму, д) порядку дій особи, яка безпосередньо в зоні дорожніх робіт керує роботами з установлення, демонтування та утримання ТЗР; е) порядку дій регулювальників (за потреби); ж) порядку дій для забезпечення проїзду ДТЗ невідкладної медичної допомоги, пожежників та аварійних служб; з) порядку відновлення руху після закінчення дорожніх робіт.
Відповідно до п. 4.1 ДСТУ 3090-95 організація експлуатаційних робіт повинна здійснюватися відповідно до проектно-технічної документації, технологічних карт на окремі види робіт та інших експлуатаційних документів і вимог цього стандарту.
Пунктом 6.14 зазначеного ДСТУ, обладнання ділянок експлуатаційних робіт, а також відповідальність за правильне розміщення і збереження технічних засобів покладається на організацію, яка виконує ці роботи.
Відповідно до п.32.1. ПДР з органами Національної поліції узгоджуються, зокрема, розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах -адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Як   вбачається з оскаржуваної постанови серії НК №293692 від 12 серпня 2019 року та отриманих пояснень сторін, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слугувало те, що 09.08.2019 о 12.30 в м.Хмельницький по вул.Володимирській 17/1, останній, будучи посадовою особою, а саме: директором КП "Хмельницькбудзамовник", проводив роботи з облаштування тротуару по вул. Володимирській, 17/1 в м. Хмельницькому без відповідного погодження із відповідним підрозділом Національної поліції, із порушенням нормативів п.п. 4.1, 6.14 ДСТУ 3090-95 та п.п. 10.1.2, 10.2.1 ДСТУ 8149-2017 щодо обладнання на вулиці місць проведення робіт, не обладнав технічними засобами регулювання дорожнього руху місце проведення робіт, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, чим порушив Правила дорожнього руху п.1.5 та п.32.1.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015№ 1395,у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених в т.ч. і частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені в т.ч. частинами першою, другою і третьою статті 140 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.п.1-2 р. III Інструкції № 1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В якості доказу, відповідачем, з метою обґрунтування прийнятого рішення, долучено до матеріалів справи фотознімки, акт огляду ділянки дороги (вулиці) від 09.08.2019 року, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.08.2019 року, у тому числі і диск з відеозаписом  подій.
Як слідує з відеозапису, на початку розгляду справи про адміністративне правопорушення патрульним роз`яснено позивачу, передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор зауважив, що в діях позивача наявні ознаки правопорушення, оскільки посадовою особою ОСОБА_1 порушено норми ДСТУ 3090-95 п.4.1 та п. 6.14 під час робіт по облаштуванню тротуару без відповідного погодження з відповідними підрозділами Національної поліції, та нормативи ДСТУ 8149-2017 п.п. 10.1.2, 10.2.1 щодо обладнання на вулиці місць проведення робіт, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів. Натомість,  позивач заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення. Позивачу роз`яснено, що особа, яка не погоджується з винесеною постановою має право оскаржити її до суду у 10-денний термін та під особистий підпис видано копію постанови.
Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії НК № 293692 від 12.08.2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а містить інформацію про посилання на відео ВХ00173 та ВХ0021, однак щодо останнього відсутнє посилання в оскаржуваній постанові. При цьому, фотознімки, що містяться на диску не є об`єктивним доказом, оскільки відсутнє підтвердження дати та часу їх здійснення, про що вірно зазначено судом попередньої інстанції.
Варто наголосити, що за відсутності такої інформації, наданий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 р. в справі № 428/2769/17.

Колегія суддів також вважає правильним твердження суду першої інстанції, що посилання відповідача Томчишина А.О. у спірній постанові на п.1.5 Правил дорожнього руху є недостатнім, оскільки даним пунктом лише визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Також, варто погодитись, що відповідачами не доведена суду підставність та необхідність отримання позивачем погодження на проведення виконуваних робіт по облаштуванню прилеглої території до об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, місцем вчинення правопорушення в оскаржуваній постанові вказано вул. Володимирську. Згідно тверджень позивача, вказана адреса не відповідає адресі ділянки дороги на якій проводились роботи по облаштуванню пішохідної доріжки, зазначаючи адресу Вайсера 68 в м.Хмельницькому, як адресу об`єкту нерухомості поблизу якого здійснювались роботи.
Крім того, з наявних в матеріалах справи фотознімків подій, неможливо встановити склад і строк виконання робіт, що позбавляє можливості встановити обов`язковість надання відповідного дозволу органу Національної поліції України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, передбаченого процесуальним законодавством обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення не виконав, тому,  з огляду на відсутність події адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. ч.2,3 ст.140 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Інспектора  ВБДР в Хмельницькій області лейтенанта поліції Томчишина Андрія Олександровича залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі  20 травня 2020 року.

Головуючий	 	 	Охрімчук І.Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.