ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №127/14130/16-а
адміністративне провадження №К/9901/18576/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року  (суддя Жмудь О.О.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року  (колегія суддів: Матохнюк Д.Б., Боровицький О.А., Сапальова Т.В.)  у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області третя особа головний інспектор будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорока Денис Васильович про   визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - головний інспектор будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорока Денис Васильович, про визнання протиправною та скасування постанови №87 від 18 березня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, позов задоволено. 
Не погоджуючись із судовими рішеннями,  відповідач  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивач здійснив капітальний ремонт будівлі, а саме замінив стропильні балки та стойки елементів покрівлі, без декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 96  КУпАП.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого  2017  року   відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не  підлягає   задоволенню   з таких підстав.
Судами встановлено, що згідно з акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №341-ПП від 03.03.2016 встановлено, що ОСОБА_1 здійснив капітальний ремонт будівлі, а саме замінив стропильні балки та стойки елементів покрівлі, без декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На момент виїзду здійснювались роботи з оздоблення фасаду. Зі змісту акту перевірки також встановлено, що від пояснень та підпису в акті позивач відмовився.
Також, 03 березня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорокою Д.В. стосовно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При цьому, від пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення позивач відмовився.
На підставі акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорокою Д.В. 18 березня 2016 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №87 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.96 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 950,00 грн.
Вважаючи постанову протиправною,  позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд,   дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем встановленого порушення, оскільки ним здійснювався косметичний ремонт із заміни металопластикової вагонки без заміни несучих конструкцій.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 статті 96 КУпАП  виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об`єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.
Судами встановлено, що у відповідності до договору оренди нежитлового приміщення від 08.02.2016 позивач орендує у ФОП ОСОБА_2 приміщення нежитлового фонду, загальною площею 38 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення торгівлі продуктами харчування.
Матеріалами справи підтверджується, що зовнішній вигляд приміщення потребував поточного ремонту - зовнішнього оздоблення, оскільки біла пластмасова вагонка, якою було оздоблено приміщення, в силу часу і природних факторів місцями пообривалась.  За погодженням із власником позивач замінив пластмасову вагонку металопрофілем, при цьому, який зовні має вигляд вагонки та верх приміщення обгорнув багером (плакатом). 
Тобто, позивачем здійснено лише роботи з оздоблення фасаду без заміни конструктивних елементів споруди, а відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дані роботи не відносяться до капітального ремонту будівлі, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта.
Вказані висновки підтверджені матеріалами справи, зокрема матеріалами фото фіксації.
Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення  судом апеляційної інстанції ухвали)  суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем надано інші докази фото фіксації, що нібито підтверджують допущене порушення позивачем лише до суду апеляційної інстанції. Крім того, з них неможливо підтвердити  чи на ньому зображені  саме об`єкти  перевірки та чи здійснювався вказаний капітальний ремонт саме позивачем.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх  інстанцій про відсутність порушення позивачем положень містобудівного законодавства, а тому прийнята відповідачем постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Згідно з вимогами    статті 251 КУпАП    доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2016 року   та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                Л.Л. Мороз

                                                                                          А.І. Рибачук