УХВАЛА 
10 березня 2020 року
м. Київ
справа № 740/5664/18
провадження № 51-3795ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільні касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження потерпілої ОСОБА_4 та її представника – адвоката ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 19 червня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
Не погоджуючись із постановленими щодо ОСОБА_6 судовими рішеннями, потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 , поза межами строку на касаційне оскарження подали спільну касаційну скаргу, до якої долучили клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року.
Поважність пропуску строку на касаційне оскарження представник та потерпіла обґрунтували тим, що  ОСОБА_4  після того, що сталося з її сином, не слідкувала за перебігом процесу судових слухань. Також зазначає про те, що перебування в залі суду погіршує її фізичний та психічний стан, у неї починається підійматися артеріальний тиск. Крім того, вказує, що в лютому 2020 року від ОСОБА_6 вона дізналася, що суд касаційної інстанції йому відмовив у задоволенні касаційної скарги, а тому ОСОБА_4 вирішила сама звернутися до Верховного Суду для врахування її думки. Крім того, зазначає, що ухвалу Верховного Суду, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні касаційної скарги, вона не отримувала.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Ухвала апеляційного суду щодо  ОСОБА_6 була проголошена 19 червня 2019 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для потерпілої  ОСОБА_4 та її представника  ОСОБА_5 було 20 вересня 2019 року.
Однак потерпіла та її захисник звернулися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою лише 05 березня 2020 року (згідно з відміткою на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені захисником та потерпілою у клопотанні доводи про необхідність поновлення їм строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У поданому клопотанні потерпіла та її представник не навели жодних доводів на обґрунтування того, що перешкоджало їм звернутися до Верховного Суду раніше, а не через понад п`ять місяців після закінчення строку на касаційне оскарження постановлених щодо  ОСОБА_6 судових рішень. 
Крім того, потерпіла  ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження того, що через стан свого здоров`я вона не може перебувати в залі судових засідань, а саме лише її посилання на стан здоров`я не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. 
При цьому потерпіла вказує, що не отримувала копії ухвали Верховного Суду, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні касаційної скарги.
Так, відповідно до вимог ч. 6 ст. 428 КПК, копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу. Таким чином, нормами кримінального процесуального закону не передбачено окремого інформування потерпілої про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Зважаючи на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження потерпіла ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 не навели, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити потерпілій ОСОБА_4 та її представнику ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року.
Повернути спільну касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3