Справа № 756/12834/19                                                                                             Суддя в І-й інстанції  Шевчук А.В.
Провадження № 33/824/418/2020                                                                         Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м    У к р а ї н и
 
06 березня 2019 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Щербак С.В., розглянувши справу за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Щербак С.В. на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на3 роки.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 11 вересня 2019 року,о23 годині 10 хвилин, в м. Києві, по вул. Полярній, 8 г, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до результату проведеного огляду, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становив 0,45 проміле.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказали на те, що у порушення вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції не дослідив із належною повнотою зібрані у справі докази та безпідставно не врахував те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з грубим порушенням вимог ст.254 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Зокрема, зі змісту протоколу вбачається те, що при його складанні ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки. При цьому апелянти звернули увагу на те, що наявні у матеріалах справи протоколи щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП та за ст.124 КУпАП були складені однією посадовою особою у один і той же час. Окрім наведеного, на думку апелянтів суд, у ході судового розгляду значно відступив від забезпечення права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, нерозв`язані клопотання сторони захисту про допит свідків із покладенням їх пояснень в обґрунтування вини ОСОБА_1 , на думку апелянтів призвели до прийняття незаконної постанови. В обґрунтування цих тверджень апелянти звернули увагу на позицію Верховного Суду, відповідно до якої, пояснення свідків, які містяться в адміністративному матеріалі без допиту їх у судовому засіданні не можуть бути використані у якості доказу винуватості. Окрім цього, апелянти вказали на те, що суд першої інстанції не вирішивши питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122? КУпАП, був позбавлений правових підстав вирішувати питання про його винуватість за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки з об`єктивної сторони цього правопорушення, підлягає встановленню подія дорожньо-транспортної пригоди. Просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Щербак С.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП може проявлятися у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляд.
Поняття дорожньо-транспортної пригоди надане у п.1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми дорожньо-транспортнапригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. 
Суддею місцевого суду встановлено те, що ОСОБА_1 після ДТП за його участі вжив алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.
Ці висновки судді місцевого суду ґрунтуються на матеріалах справи і є належним чином мотивованими. Так, факт ДТП у вигляді наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на пішохода ОСОБА_2  частково визнавався самим ОСОБА_1 , повністю підтверджується поясненнями самого потерпілого. Суд звертає увагу на те, що пояснення про обставини ДТП потерпілий дав безпосередньо після ДТП, назвавши при цьому ідентифікаційні ознаки автомобіля, який здійснив на нього наїзд, ці пояснення у ході провадження у справі не змінював, піддавати сумніву ці пояснення суд не вбачає підстав. У ході розгляду справи як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок наїзду потерпілому ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження. Ця обставина стверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та наданою ним медичною документацією і указує на те, що подія наїзду автомобіля під керуванням  ОСОБА_1 на пішохода ОСОБА_2 за наслідками у вигляді травмування останнього підпадає під ознаки дорожньо-транспортної пригоди.  У такому випадку ОСОБА_1 повинен був дотримуватись вимог п.2.10.є ПДР України тобто не вживати алкоголь до проведення медичного огляду. Вживши за таких обставин алкоголь ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП. Факт вживання алкоголю стверджується як особистими поясненнями ОСОБА_1 , так і даними його огляду та стан сп`яніння за допомогою технічних засобів, що був проведений поліцейськими, за результатами якого встановлена наявність у крові ОСОБА_1 алкоголю в концентрації 0,45 проміле. Врахувавши наведені обставини суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення у межах санкції даної статті, належним чином мотивувавши своє рішення. 
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. 
Так зібрані у справі докази були досліджені судом першої інстанції із належною повнотою, зібраним доказам була надана належна оцінка. Порушень при складанні протоколу, які би унеможливлювали прийняття по ньому рішення чи свідчили про порушення права ОСОБА_1 на захист не виявлено. Суд  при цьому звертає увагу на те, що окрім пояснень свідків матеріали справи містять достатню кількість об`єктивних доказів якими повністю доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. У зв`язку із цим факт того, що свідки не були допитані у суді першої інстанції не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Суд вважає хибною правову позицію апелянтів про те, що не вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122? КУпАП позбавляє можливість вирішення питання про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. Так наведеними вище правовими нормами не передбачено необхідності ухвалення преюдиціального рішення про винність особи у дорожньо-транспортній пригоді  у випадку притягнення особи до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, а факт наявності такої ДТП може доводитись і у ході розгляду справи про притягнення особи до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП.
Постанов судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Щербак С.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      О.В. Ігнатюк