ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року
м. Харків
справа №643/10170/18
провадження №22/818/2731/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участі секретаря – Брулевича В.В.
Учасники справи :
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року постановлене суддею Коротким І.П.
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», третя особа – ОСОБА_2 про визнання недійсним частини договору,
встановив:
У липні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг» звернулося до суду із позовом про стягнення суми пені за кредитним договором.
20 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому з урахуванням уточнень просив визнати недійсним договір купівлі продажу кредитного портфелю №б/н від 12.11.2010 в частині переходу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором ML-702/061/2006 від 02.06.2006 року.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу за договорами, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Так, умови договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 12.11.2010 року містять безумовні ознаки договору факторингу і відповідають визначенню, даному у ст. 1077 ЦК України. 
Виходячи з аналізу змісту зазначеного договору вбачається, що цей правочин не відповідає вимогам законодавства, які урегульовують відносини щодо факторингу та не доводять законність набуття ТОВ « Факторинг Україна» такого права.
При цьому, на час укладання між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначеного договору існували обмеження щодо укладання такого договору, які встановлені в п.1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг №231 від 03.04.2009 року, в частині набуття фактором відступлення права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників-фізичних осіб.
Таким чином у відповідача були відсутні законні підстави стверджувати про набуття ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав і обов`язків як нового кредитора за договорами, стороною в яких є фізична особа.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув увагу на відсутність у відповідача генеральної або індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій яка надавала би можливість відповідачу виступати стороною договору в якому вбачається переуступка прав вимоги за валютним кредитним договором.
Також, суд ухвалив рішення про витребування у відповідача оригіналів Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 та Додатку №1 до цього договору, проте позивачем вони надані не були і суд не дослідивши цих документів ухвалив рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Матеріали справи свідчать про те, що Постановою апеляційного суду Харківської області від 17.04.2018 року у справі 643/17249/14-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була стягнута в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту від 02.06.2008 року в розмірі 199 414,12 грн. 

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.11.2018 року у справі № 643/17249/14-ц - касаційна скарга на постанову апеляційного суду Харківської області від 17.04.2018 року визнана неподаною та повернути особі, яка її подала.

На момент розгляду даної справи постанова апеляційного суду Харківської області від 17.04.2018 року перебуває на виконанні.

Судовим розглядом встановлено, що 02 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-702/061/2006.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02.06.2006 р. між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SML-702/061/2006 згідно якого (п. 1.1. та п. 1.2. Договору) поручитель зобов`язався солідарно з ОСОБА_1 відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором.
12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу за кредитним договором та договором поруки.
Як убачається з витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року позивач набув, у тому числі, право вимоги за договором кредиту № ML- 702/061/2006 від 02 червня 2006 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Згідно преамбули Договору відступлення прав вимоги продавець має намір продати (переуступити) права на кредитний портфель, як визначено нижче, а покупець має намір придбати права на кредитний портфель. Сторони мають намір укласти договір комісії.
Відповідно до п. 5.1. винагорода сплачена в якості компенсації вартості кредитного портфелю сплачується у національній валюті України та складає 395125507,95 грн. (триста дев`яносто п`ять мільйонів сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот сім гривень)
Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК України.
Таким чином, між сторонами укладено договір відступлення прав вимоги.
Щодо посилань позивача на те, що ОТП «Факторинг Україна» не має ліцензії на здійснення валютних операцій та не мав права укладати договір факторингу, то судова колегія зазначає наступне.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є наданим фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ФК №241 від 03.12.2009 р., види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства є надання факторингу.
Поняття «факторингу» не обмежується, а доповнюється вчиненням операцій з фінансовими активами, що визначені п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 року №352
Враховуючи викладене, Розпорядження не встановлює вимог, які мали бути додержані сторонами спірних договорів факторингу при їх вчиненні.
Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду №464/2872/15-ц від 04.04.2018 року.
В силу п.1 ч. І ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином доводи апелянта про неможливість укладення договору факторингу не ґрунтуються на вимогах закону.
Щодо здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» валютних операцій, предметом кредитного договору № ML-702/061/2006 від 02.06.2006 року є іноземна валюта - долар США. 

Разом з тим, згідно ст.533 ЦКУ всі грошові зобов`язання в Україні виконуються в гривні.

Враховуючи, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має відповідного дозволу на здійснення валютних операцій, то всі зобов`язання перед позивачем (за первинним позовом) повинні бути визначені до виконання в національній валюті - тобто в гривні.

У національній валюті України з позивача стягнуто заборгованість за рішенням суду, яке набрало законної сили та перебуває на виконанні.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що зміст договору відступлення прав вимоги досліджувався судами під час розгляду справи щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог про визнання його недійсним не заявлялось, як і заперечень проти позову ОТП «Факторинг Україна» з тих підстав.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від19 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                                         О.М. Хорошевський
Судді                                                                                 І.В. Бурлака 
В.Б. Яцина

Повний текст постанови виготовлено 21 травня 2020 року