ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 березня 2020 року           справа №200/12031/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Арабей Т.Г., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю представника позивача Онищенко І.В., представника відповідача Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12031/19-а (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.)  за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Донецькій області  про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 05 серпня 2019 року № 0009571302 про застосування штрафу в сумі 510,00 грн. та від 05 серпня 2019 року № 0009561302 про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем на податок на додану вартість на загальну суму 63083,75 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 05 серпня 2019 року № 0009571302 та від 05 серпня 2019 року № 0009561302; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768  гривень 40 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказане рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено, що позивачем не надано для перевірки оригіналів документів, що є порушенням підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України,  та недотримання останнім вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит за грудень  2018 року за господарськими операціями з ТОВ "Словбудматеріали", які не спричинили реального настання юридичних наслідків, оскільки постачання товарів здійснено за номенклатурою, що відрізняється від номенклатури їх придбання. Перший апеляційний адміністративний суд у постанові від 06 листопада 2019 року надав оцінку формальним підставам складання оскаржуваного наказу на проведення перевірки та не спростував висновки стосовно фактичних обставин по справі. 
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року замінено в адміністративній справі відповідача - Головне управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУДПС).
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін,  дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (дата реєстрації - 23 жовтня 2013 року), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
04 квітня 2019 року ГУ ДФС надіслало позивачу запит про надання інформації та документів для з`ясування реальності та повноти відображення в податковому обліку результатів операцій по господарським операціям з ТОВ "СЛОВБУДМАТЕРІАЛИ". 
22 квітня 2019 року позивачем надіслано відповідь на цей запит, у якому вказано, що ТОВ "СЛОВБУДМАТЕРІАЛИ" виконало для позивача роботи з ремонту приміщень на суму 450  000 грн. На підтвердження здійснення цих послуг позивач додав до відповіді договір про надання послуг, акти наданих послуг, акти приймання виконаних робіт, акти приймання послуг, рахунки, податкові накладні, копії платіжних доручень про розрахунки за договором, та журнал-ордер розрахунків.
Наказом ГУ ДФС від 14 травня 2019 року № 873 вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача за період грудень 2018 року з питань повноти декларування та своєчасності сплати ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "СЛОВБУДМАТЕРІАЛИ".
Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст. 79 ПК України, наказу ГУ ДФС від 14 травня 2019 року № 873, у період з 26 червня 2019 року по 01 липня 2019 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ "Словбудматеріали" за грудень 2018 року.
За результатами перевірки складено акт від 08 липня 2019 року № 695/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 (а.с.12-19). Актом було встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, підпункту "а" пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України в частині завищення суми податкового кредиту за операціями з ТОВ "Словбудматеріали" за грудень 2018 року на суму 50467 грн. та підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України щодо ненадання оригіналів документів за операціями з ТОВ "Словбудматеріали" за грудень 2018 року. 
Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки від 08 липня 2019 року № 695/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення:  від 05 серпня 2019 року № 0009561302 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем на податок на додану вартість на суму 63083,75 грн., де 50467,00 грн. податкового зобов`язання та 12616,75 грн штрафних (фінансових) санкцій; від 05 серпня 2019 року № 0009571302 про застосування штрафу в сумі 510,00 грн.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 200/7953/19-а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про перевірку задоволено, а саме судом: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Донецькій області № 873 від 14 травня 2019 року "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ". Рішення набрало чинності. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на скасування судом апеляційної інстанції наказу № 873 від 14 травня 2019 року в адміністративній справі № 200/7953/19-а суд вважає, що обставини протиправності проведеної перевірки не доказуються при розгляді цієї справи, а акт перевірки від 08 липня 2019 року № 695/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 є недопустимим доказом для підтвердження правомірності спірних податкових повідомлень - рішень, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки..
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
За приписами пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За положенням п.79.1 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до пункту 86.10 статті 86 ПК України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.
Положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України визначено, що Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
З огляду на викладене, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України  та законами України. Дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, в тому числі, документальних позапланових невиїзних, є  обов`язковою умовою  для  проведення перевірки та реалізації її наслідків.
Таким чином, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених  Кодексом адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки, на підставі висновків акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа N1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа №808/1746/15), від 18 грудня 2018 року (справа №805/406/17-а), від 20 вересня 2019 року (справа №0340/1931/18)
Оцінюючи спірні правовідносини суд виходить з положень  Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили.
Матеріали справи свідчать, що  оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05 серпня 2019 року № 0009571302 та від № 0009561302  прийняті на підставі Акту від 08 липня 2019 року № 695/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 , складеного за результатами перевірки проведеної на підставі наказу податкового органу наказу ГУ ДФС від 14 травня 2019 року № 873, який скасовано у судовому порядку.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визнання незаконним наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, а податкові повідомлення - рішення від 05 серпня 2019 року № 0009571302 та від № 0009561302 є протиправними та підлягають скасуванню.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтом в скарзі не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12031/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12031/19-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 10 березня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                      Е.Г.Казначеєв

Судді                                                                                         Т.Г. Арабей

                                                                                                  А.В. Гайдар