ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

16 червня 2020 року 
справа №640/11249/19
адміністративне провадження №К/9901/11432/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.,
суддів: Гончарової І. А., Хохуляка В. В.,             

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 (судді - Аліменка В. О., Бєлової Л. В., Кучми А. Ю.) 
у справі № 640/11249/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у м. Києві 
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, 

У С Т А Н О В И В:

11.06.2019 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.06.2019 №0044054203, №0044024203, №0044134203, №0044014203, №0044084203, №0044174203, №0044154203, визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-189 від 12.06.2019 про сплату боргу (недоїмки), визнати протиправними та скасувати рішення від 12.06.2019 №0044174203, №0044154203 про застосування штрафних санкцій.

18.11.2019 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв рішення, яким позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на це рішення.

19.02.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою апеляційну скаргу відповідача залишив без руху та надав строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції документу про сплату судового збору та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

02.03.2020 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від податкового органу надійшла заява на усунення недоліків, у якій відповідач зазначає, що повний текст рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2019 отримано 23.12.2019, а тому строк на апеляційне оскарження не є пропущеним, оскільки відповідач направив апеляційну скаргу 17.01.2020 (докази направлення експрес-доставкою додаються). Щодо сплати судового збору відповідач зазначив про відсутність можливості усунути недоліки апеляційної скарги в цій частині, тому просив продовжити строк для виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 19.02.2020. 

18.03.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання податкового органу про поновлення строку, 
відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020, у якій із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Скаржник в касаційній скарзі в частині доводів, які стосуються неможливості сплати судового збору з огляду на обмежене фінансування податкового органу, посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України (від 19.05.2017 у справі №826/8492/16, від 12.05.2017 у справі 826/9517/16, від 22.05.2017 у справі 826/14329/15). Доводи відповідача щодо дотримання процесуальних строків апеляційного оскарження рішення суду зводяться до цитування статей 121, 299, 353 КАС України з посиланням на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/3417/18.

03.06.2020 від позивача на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу податкового органу, в якому зазначено про не підтвердження відповідачем належними доказами дотримання строків подання апеляційної скарги. Позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції від 18.03.2020 - без змін.

22.05.2020 Верховний Суд прийняв ухвалу, якою відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача, справу № 640/11249/19 витребував з суду першої інстанції.

04.06.2020 справа № 640/11249/19 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.
Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідач вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений, оскільки апеляційну скаргу направлено експрес-доставкою 17.01.2020, тобто в межах 30-денного строку з моменту отримання копії рішення суду першої інстанції (23.12.2019). В підтвердження цього позивач надіслав до суду апеляційної інстанції копію накладної №002065.

Суд апеляційної інстанції за результатами дослідження і оцінки цієї накладної визнав, що вона не підтверджує факт направлення саме апеляційної скарги, жодних ідентифікуючих даних щодо кур`єрського направлення (який документ, по якій справі тощо) накладна не утримує. 

Суд зазначає, що будь-яких даних щодо поштової служби, яка здійснила направлення цього листа, накладна не містила, що унеможливило перевірку судом апеляційної інстанції даних про направлення листа, в якому, за позицією відповідача, містилася апеляційна скарга.

За правилами адміністративного судочинства доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що надані скаржником докази направлення апеляційної скарги не можуть бути визнані належними доказами в розумінні статті 73 КАС України, а отже податковий орган не довів дотримання ним строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 

Посилання скаржника в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/3417/18 Суд відхиляє, оскільки це судове рішення ухвалене за інших фактичних обставин.

Щодо несплати судового збору з підстав відсутності належного фінансування, Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», відповідно до якого «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у податкового органу належного фінансування в частині коштів на сплату судового збору.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Відтак відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи.
Посилання заявника касаційної скарги на ухвали Вищого адміністративного суду України Суд вважає безпідставними, оскільки рішення цього суду касаційної інстанції не визначені процесуальним законом як обов`язкові для врахування при прийнятті судового рішення Верховним Судом.

З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №640/11249/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Р. Ф. Ханова

                                                                                                    І. А. Гончарова

                                                                                                    В. В. Хохуляк