Номер провадження: 22-ц/813/4636/20 
Номер справи місцевого суду: 520/20060/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               за участю секретаря                Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справиапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:
       
21 серпня 2019 року ОСОБА_1  звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила суд встановити факт її народження на території Українив смт. Арбузинка, Арбузинського району Миколаївської області, батько: ОСОБА_3 , 1915 р.н., мати: ОСОБА_4 1917 р.н..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року було прийнято заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі (а.с. 28).
Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області проти задоволення заяви заперечувала, зазначивши, що існує спір про право заявниці на отримання громадянства України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 рокузаяву  ОСОБА_1 залишено без розгляду з тих підстав, що в даному випадку мається спір про право. Роз`яснено, що ОСОБА_1 має право подати позов на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  - ОСОБА_2  ставить питання про скасування ухвалиКиївського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року та постановлення нової, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

25 лютого 2020 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони заперечують проти задоволення апеляційної скарги та просять залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, зазначивши, що у даному випадку наявний спір про право (а.с. 82-88).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі заявниця ОСОБА_1 , а також заінтересовані особи - Київський РВ у м. Одесі Відділ РАЦС ГТУЮ в Одеській області та Київський РВ у м. Одесі ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області, як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 77-80). 
Більше того, від Київського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли до суду письмові пояснення, в яких вони просять судове засідання проводити у відсутності їх представника (а.с. 94-95).
Крім того, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . 15 травня 2020 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 105). 
При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, з наступними змінами (а.с.106), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів. 
Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 18.05.2020 року.

Також слід зазначити, що справа перебувала в провадженні судді Черевка П.М., однак згідно рішення ВРП від 09.04.2020 року № 914/0/15-20 його було звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку, у зв`язку з чим 24.04.2020 року Розпорядженням та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями по справі визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Дрішлюк А.І. і Громік Р.Д. (а.с.98, 99).
Розпорядженням щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.05.2020 року № 2859 та протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.05.2020 року, судді Дрішлюк А.І. і Громік Р.Д. були замінені на суддів: Гірняк Л.А. і Комлеву О.С. (а.с.101-103).
У зв`язку з цим ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.05.2020 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження, та призначено розгляд справи на 13 травня 2020 р., на 09 год. 30 хв., як це було здійснено ухвалою попередньої судової колегії (а.с. 76, 104).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (а.с.82-88), колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що із заяви  ОСОБА_1  про встановлення факту, що має юридичне значення,вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, тому на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК, вирішив заяву залишити без розгляду.

Однак, апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.
Пунктом 1 Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано судам роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення факту народження заявниці на території України 18 листопада 1940 року , для необхідності поновлення актового запису про її народження та видачі свідоцтва про народження, оскільки актовий запис у реєстрі актів цивільного стану про народження ОСОБА_1 відсутній, а архів за 1940 рік по с. Арбузинка не зберігся. 

За обставинами даної справи заявниця звернулася до суду та просила встановити факт народження її на території України, з метою в подальшому отримати громадянство України.

Відповідно до ч. 7 ст. 19, положення якої кореспондують ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, аніж визначені переліком частини першої вказаної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, з контексту наведених норм вбачається, що особа має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення для створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі для встановлення факту народження на території України. При цьому за умови наявності відповідних належних та допустимих доказів народження на відповідній території, спірність такого факту виключається. Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність спору про право щодо набуття громадянства є помилковим. Крім того, суд не навів відповідних мотивів та підстав на основі яких він дійшов відповідних висновків.

Доводи ГУ ДМС України в Одеській області про те, що заявниця ОСОБА_1 не зверталась до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразку про набуття чи встановлення належності до громадянства України, та не надавала до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, тому не використала всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернулась до суду із заявою про встановлення факту передчасно, не заслуговують на увагу суду, оскільки заявниця просить лише встановити факт її народження, а не факт громадянства України, посилаючись на те, що документи втрачені та вона не може отримати дублікат актового запису про своє народження. 
Саме таку відповідь отримала заявниця ОСОБА_1 від реєстраційної служби Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Арбузинського РУЮ (а.с.10) та від Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Миколаївській області (а.с.12), що і змусило ОСОБА_1 звернутись з даною заявою до суду.

Також безпідставними є доводи ГУ ДМС України в Одеській області про те, що даному випадку мається спір про право на отримання заявницею ОСОБА_1 громадянства України, на що вона не має законних підстав, оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення лише факту свого народження в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не встановлення факту громадянства України, що не передбачає спору про право.
При цьому колегія суддів зазначає, що лише після встановлення вказаного факту в судовому порядку, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, про який вказує ГУ ДМС України в Одеській області, буде звертатись до останнього про визнання її громадянкою України, яке в свою чергу буде вирішувати питання про законність її заяви чи ні.
Також не є підставою для залишення заяви про встановлення юридичного факту без розгляду та обставина, що на даний час складено актовий запис про народження ОСОБА_1 , за № 04, що підтверджується письмовими поясненнями Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14.03.2020 року (а.с.94-95).
Більше того, у суду апеляційної інстанції відсутня належно завірена, або будь-яка інша копія вказаного вище актового запису.
Разом з тим, зазначені обставини можуть бути лише підставою для відмови в задоволенні заяви, а не для залишення її без розгляду.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ст.315 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права і дійшов передчасного правового висновку про те, що в даному випадку існує спір про право та справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому безпідставно залишив заяву без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року про залишення заяви без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення, яке складено 18.05.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева