ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 р.	Справа № 634/65/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.02.2020 року (суддя Єоблміна О.В.; смт. Сахновщина, Харківська область) по справі № 634/65/20
за позовом  ОСОБА_1     
до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції Сахновщинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області Ципченка Олександра Петровича                        
про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Сахновщинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області Ципченка Олександра Петровича (надалі також - відповідач, поліцейський патрульної поліції), в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 285875 від 12.01.2020 за ч. 1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою поліцейського СРПП Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області Ципченка О.П. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення п. 8.4 Правил дорожнього руху України. У вищезазначеній постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, зазначено, що 12.01.2020 року об 11.10 год ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, порушив вимоги знаку з. 1 по вул. Центральній в смт. Сахновщина, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України. З вказаною постановою позивач не погодився та зазначив, ідо правил дорожнього руху України не порушував. Крім того, позивач вказує, що постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки була складена на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, як того вимагає ст. 276 КУпАП, права, передбачені ст. 268 КупАП, були роз`яснені вже після складення постанови, без урахувань зауважень, пояснень, доказів правопорушення, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є грубим порушенням закону.
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.02.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а саме: ч. 1 ст. 122, ст. 251, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП, ст. 77 КАС України, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.02.2020 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження порушення позивачем вимог п. 8.4 Правил дорожнього руху. Вказує, що надані відповідачем фото на підтвердження правомірності прийнятої постанови не містять жодних вимірювань та зроблені вже після отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, тому вони не можуть передати реальну відстань між бетонними блоками. Позивач вважає, що суд першої інстанції припустився грубих порушень щодо належності доказів, щодо обов`язку відповідача довести правомірність прийнятого рішення, також суд прийняв до уваги докази не покладені в основу прийнятого відповідачем рішення. 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 285875 від 12.01.2020, винесеної поліцейським СРПП Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області Ципченком О.П., гр. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
В оскаржуваній постанові вказується, що 12.01.2020 року об 11.10 год ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101 та порушив вимоги знаку 3.1 по вул. Центральній в смт. Сахновщина, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України. Постанова складена на місці зупинки транспортного засобу.
Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що позивач, здійснивши рух по ділянці дороги в зоні дії знаку «Рух заборонено», порушив вимоги п. 8.4 ПДР, а тому відповідачем правомірно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).
Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення для справи, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, які наслідки настали внаслідок правопорушення, з`ясувати дані про особу правопорушника.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, порушив вимоги знаку 3.1 «Рух заборонено» по вул. Центральній в смт. Сахновщина.
Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху України, дорожні знаки поділяються на інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Знак 3.1 "Рух заборонено" забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів (у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43).
На підтвердження правомірності своїх дій та прийнятого рішення, відповідачем надано до суду першої інстанції рішення Сахновщинської селищної ради Харківської області від 05.02.2016 року № 79-VII про затвердження нових назв вулиць, які підпадають під перенайменування відповідно до ЗУ "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нациського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхнього символіки", рішення Сахновщинської селищної ради Харківської області від 31.01.2013 року № 7 щодо відновлення дорожніх знаків, які регулюють дорожній рух по вул. Леніна (нині вул. Центральна згідно рішення Сахновщинської селищної ради Харківської області від 05.02.2016 року № 79-VII), пров. Леніна (нині вул. Героїв Чорнобиля згідно рішення Сахновщинської селищної ради Харківської області від 05.02.2016 року № 79-VII), та в`їзди до них. Відновлення обмежуючого паркану по вул. Леніна (Центральної) збоку Червоноармійської (нині Полтавської) в межах, які були до його знесення, погодження схеми розміщення дорожніх знаків у ДАІ Сахновщинського району (схема додається). Додано також фототаблиці розміщення знаків та встановлення обмежуючих парканів по даній місцевості.
З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що позивач на транспортному засобі ВАЗ 2101, здійснив в`їзд на Центральну в смт. Сахновщина, не виконавши вимогу знаків 3.1 та 5.33 розділу 33 ПДР, чим допустив порушення п. 8.4 ПДР.
Доводи позивача про те, що він заїхав на вул. Центральну в смт. Сахновщина зі сторони території Сахновщинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Сахновщинської районної ради Харківської області, де дорожній знак 3.1 не встановлено, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято, оскільки як вбачається з наданих відповідачем доказів, рух транспортних засобів по вул. Центральній в смт. Сахновщина Харківської області є обмеженим та під`їзд до неї зі сторони вул. Чабанівського та вул. Поштової забороняється знаком 3.1. ПДР України, зокрема встановлення знаку пішохідної зони, а зі сторони заїзду з вул. Південновокзальної та площі (під`їзд зі сторони вул. Полтавської) проїзд обмежується встановленим парканом у вигляді бетонних напівсфер, рух зі сторони Сахновщинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Сахновщинської районної ради Харківської області обмежується бетонними блоками. 
Таким чином, матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, якими підтверджується факт порушення позивачем вимог п. 8.4 Правил дорожнього руху України, що є адміністративним правопорушенням, за яке ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно склав постанову серії ДП 18 № 285875 від 12.01.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
          Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 27.02.2020 року по справі № 634/65/20  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова