ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 березня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/2999/19 
Номер провадження 22-ц/816/225/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Орлова І. В. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Біловодська сільська рада Роменського району Сумської області,
третя особа - приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу Проскурня Лариса Іванівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року в складі судді Шульги В.О., постановлене у м. Ромни,

                                                        в с т а н о в и в :

Звернувшись до суду із позовом у серпні 2019 року, позивач просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,8130 га, з них рілля  - 3,4830 га, сіножаті - 0,2220 га, пасовища 0,1080 га, що розташовані на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області, право приватної власності померлого на які, посвідчено державним актом серія ІV-СМ № 012920 від 23.02.2001 року у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .
Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її чоловіка ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,8130 га, з них рілля - 3,4830 га, сіножаті - 0,2220 га, пасовища 0,1080 га, що розташовані на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого, все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном вступив його син та чоловік позивача ОСОБА_3 , який фактично успадкував вказане майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_3 помер не встигнувши оформити на себе спадкові права на усю спадщину, що залишилася після смерті його батька. У січні 2003 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні. Зазначає, що у липні 2019 року приватний нотаріус Проскурня Лариса Іванівна відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті її чоловіка на зазначені земельні ділянки. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що її чоловік ОСОБА_3 26 листопада 1999 року звернувся із заявою до Роменської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на землю після смерті батька. Вказує, що ОСОБА_3 були вчинені всі необхідні дії для прийняття спадщини. Таким чином, він вважається таким, що прийняв спадщину до складу якої увійшло і його право на земельні ділянки, правовстановлюючі документи на які були видані після його смерті. Зазначає, що, незважаючи на прийняття спадщини, ОСОБА_3 фактично не встиг її оформити через те, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 і успадкувала майно, що залишилося після його смерті. З огляду на це, вона також успадкувала спірні земельні ділянки, які в свою чергу успадкував її чоловік після смерті свого батька.
Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній повністю визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. 
Третя особа надала до апеляційного суду пояснення відповідно до яких при вирішенні справи покладається на розсуд суду. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в своїх письмових заявах просять слухати справу в їх відсутність, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у їх відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах цивільної справи та додатково витребуваних доказах.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , оскільки відсутні докази прийняття нею спадщини, а спадкоємцем вказаного майна є син покійного ОСОБА_3 , спадкоємцем після смерті якого, в свою чергу виступає  позивач. Таким чином, місцевий суд вважав, що визнати за позивачем право власності на майно після смерті ОСОБА_2 не можливо.
Колегія суддів  не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 8) 
Із свідоцтва про народження ОСОБА_3 виданого 08.08.1941 року, вбачається, що він є сином померлого ОСОБА_2 (а.с. 11).
27.10.1997 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого заповів своєму синові ОСОБА_3 свій будинок та всі надвірні будівлі, які числяться за ним за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області від 30.09.2019 року № 02-13/530 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 (а.с. 69).
Після смерті ОСОБА_2 на його ім`я було видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-СМ № 012920 від 23.02.2001 року (а.с. 9).
Відповідно до довідки - характеристики від 07.02.2019 року, що видана виконавчим комітетом Біловодської сільської ради, спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_3 , який своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном, так як протягом шести місяців після смерті спадкодавця розпорядився особистими речами померлого, але юридично спадщину на усе спадкове майно  не оформив, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).
26.11.1999 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, відповідно до якого він успадкував від свого батька ОСОБА_3 домоволодіння, яке розташовано в с. Біловоди, Роменського району, Сумської області та складається з будинку площею 25,7 кв.м. та надвірних споруд. (а.с. 66).
Також 26.11.1999 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, відповідно до якого він успадкував від свого батька ОСОБА_3 земельні ділянки площею 040 га, розташовану в АДРЕСА_1 . В тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,025 га, для особистого підсобного господарства 0,15 га (а.с. 67).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 31).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя вбачається, що позивач та ОСОБА_3 з 07.05.1967 року перебувають у шлюбі (а.с. 93).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що після смерті ОСОБА_3 позивач успадкувала житловий будинок, житловою площею 49,6 кв.м. з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,0511 га; домоволодіння, житловою площею 25,7 кв.м. з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,3818 га; земельну ділянку площею 0,3818 га, розташовану в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0.1225 га та автомобіль марки ВАЗ -21063, 1982 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 32).
З відповіді приватного нотаріуса Роменського міського нотаріального округу Проскурні Лариси Іванівни від 16.07.2019 року, що була надана на адресу позивача, вбачається, що земельні ділянки, розташовані на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області, право приватної власності на які, посвідчено державним актом серія ІV-СМ № 012920 від 23.02.2001 року були успадковані ОСОБА_3 після смерті його батька, але спадкові права на них не були юридично оформлені.(а.с. 14).
З копії спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що інших спадкоємців померлого, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, відсутні.
Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1 ст.529 ЦК УРСР).
Відповідно до ст..534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. 
Частина майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.
До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше (ст. 537 ЦК УРСР).
Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Також статтею 560 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі  відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття  спадщини, кола спадкоємців за законом.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому спадкові правовідносини повинні регулюватися Цивільним Кодексом УРСР, який був чинний на час відкриття спадщини після цих спадкодавців.
В той же час, місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення помилково керувався лише правилами ЦК України 2003 року.
Таким чином, оскільки з  копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що син померлого  - спадкоємець ОСОБА_3 прийняв спадщину і за заповітом і за законом, інші спадкоємці померлого, які б прийняли спадщину, відсутні, а тому відповідно до ст.548 ЦК УРСР він є таким, що прийняв спадщину і тому прийнята ним спадщина визнається належною йому з моменту відкриття спадщини (а.с.63-67). За життя, спадкоємець ОСОБА_3 , відповідно до вимог передбачених с.560 ЦК України, одержав у державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на домоволодіння та на земельну ділянку площею 0,40 га розташовані в АДРЕСА_1 .
В той же час, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 3,813 га передану спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності рішенням 18 сесії 23 скликання Біловодської сільської Ради народних депутатів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і право власності на яку підтверджено Державним актом про право приватної власності на землю спадкоємцем ОСОБА_3 отримано не було (а.с.9). 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Виходячи з вищезазначеного, оскільки позивач, як спадкоємець померлого ОСОБА_3 , в передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, тому вона і має право в порядку спадкування після смерті останнього на земельну ділянку, яка уходила до складу спадщини померлого ОСОБА_2 і які фактично прийняв його спадкоємець ОСОБА_3 , але юридично не оформив своїх спадкових прав на дане спадкове майно.
Помилкове зазначення позивачем у прохальній частині позову про визнання за нею права власності на це спадкове майно після смерті свекра ОСОБА_2 , а не після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 не є підставою для відмови в задоволенні її позовних вимог, які є законними та обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на підставі п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                                            п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року  скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,8130 га, з них: рілля - 3,4830 га, сіножаті - 0,2220 га, пасовища - 0,1080, що розташовані на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області, право приватної власності посвідчено державним актом серія ІV-СМ № 012920 від 23.02.2001 року, яку фактично прийняв ОСОБА_3 , але юридично не оформив спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 11 березня 2020 року.

Головуючий -                                                                                                О. І. Собина
Судді:                                                                                                             Т. А. Левченко
                                                                                                                         І. В. Орлов