ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2020 року 
Київ
справа №357/8996/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43093/18, №К/9901/43098/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області та Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 у складі судді Подрєзова Г.О. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 у складі колегії суддів: Сорочко Є.О. (головуючий), Межевича М.В., Земляної Г.В. у справі №357/8996/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області, приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяни Анатоліївни, Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Позивачі - ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) звернулись до суду з позовом до Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області (надалі - Управління), приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяни Анатоліївни (надалі - Нотаріус Губенко Т.А.), Білоцерківської міської ради Київської області (надалі - Міськрада) про визнання протиправними дій Управління щодо видачі довідки від 20.01.2016 №01-31/21, яка містить недостовірні відомості та подання нотаріусу недостовірних документів для державної реєстрації, скасування рішення Нотаріуса Губенко Т.А. про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Біла Церква, вул. Княгині Ольги (перейменовано), 3-а, приміщення 85 та визнання неправомірними дій Міськради щодо включення до порядку денного та розгляду питання про включення до приватизації такого приміщення. 
2.          Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 позов задоволено. Визнано незаконними дії Управління щодо видачі довідки від 20.01.2016 №01-31/21 та надання документів приватному нотаріусу для здійснення державної реєстрації речового права на нежитлове приміщення по вул. Ольги Княгині під №3а м. Біла Церква . Скасовано державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення за №85 по вул. Ольги Княгині під №3а у м. Біла Церква . Визнано незаконними дії Міськради щодо включення до порядку денного та розгляду постійними комісіями ради питання про включення до приватизації нежитлового приміщення по вул. Ольги Княгині під №4а м. Біла Церква .
3.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 в частині задоволення вимог про визнання незаконними дій Міськради щодо включення до порядку денного та розгляду постійними комісіями ради питання про включення до приватизації нежитлового приміщення по вул. Ольги Княгині під №3а м. Біла Церква скасовано і в цій частині ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій частині вимог відмовлено.
4.          Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено, що:
4.1.          Позивачі є співвласниками багатоквартирного житлового будинку по бульвару Княгині Ольги (перейменовано з бульв. Комсомольський), 3-а у м. Біла Церква на підставі договорів купівлі-продажу квартир (квартира №2) від 16.07.1997 та від 27.09.2002 (квартира №10), які посвідчені державним нотаріусом Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за №4-2625, №1-2878.
4.2.          Управлінням видано довідку від 20.01.2016 №01-31/21 про те, що нежитлове приміщення №85 в будинку інвентарний № 1030062, яке знаходиться за адресою м . Біла Церква , бульвар Комсомольський , 3 а та має площу згідно технічного паспорту 15,2 кв.м. перебуває на балансі комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №7 і належить до комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква.
4.3.          На підставі поданих Управлінням документів Нотаріус Губенко Т.А., як державний реєстратор, 23.03.2016 прийняла рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28880791, яким за Міськрадою зареєстровано право комунальної власності (розмір частки 1) нежитлового приміщення розміром 15,2 кв.м., що знаходиться за адресою м . Біла Церква, бульвар Княгині Ольги (перейменовано з бульв. Комсомольський) , 3а, приміщення 85.
4.4.          Як підставу виникнення права власності вказано рішення виконавчого комітету Міськради від 27.10.1999 №318 "Про передачу житлових будинків та інженерних мереж ВАТ "Росава" в   комунальну власність міста" та розпорядження управління житлово-комунального господарства Білоцерківського міськвиконкому №94 від 28.12.1999 "Про передачу житлових будинків, які належали ВАТ "Росава" на баланс відповідної ЖЕК", якими визнано за виконавчим комітетом Міськради право власності на ряд житлових будинків, які знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор управління житлово-комунального господарства, серед яких житловий будинок за адресою: м. Біла Церква, бульвар Княгині Ольги, 3а з усіма його нежитловими приміщеннями, в тому числі і нежитловим приміщенням №85 .
4.5.          Після державної реєстрації права власності Міськрада включила за поданням постійної комісії  з питань інвестицій, регуляторної політики, торгівлі, послуг та розвитку підприємництва, власності, комунального майна та приватизації до порядку денного десятої сесії ради питання щодо затвердження спірного приміщення до приватизації шляхом викупу.
5.          Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що спірне приміщення віднесене до комунальної власності всупереч вимог законодавства і відтак воно належить до спільної власності співвласників квартир, а дії та рішення відповідачів є незаконними. Поряд з цим, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій Міськради з приводу включення до порядку денного та розгляду постійними комісіями ради питання про включення до приватизації спірного приміщення, оскільки такі дії є прямим обов`язком ради, а сам лише факт їх вчинення не є протиправним та не породжує для позивачів правових наслідків.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
6.          Відповідачами - Управлінням та Міськрадою, подані касаційні скарги на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017, в яких просять оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
6.1.          Аргументи скаржників на обґрунтування доводів касаційних скарг зводяться до    неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржники зазначають, що в Управління та Міськради були наявні правові підстави для вчинення оспорюваних дій і рішення про державну реєстрацію права власності на спірне приміщення є правомірним.  
7.          Іншими учасниками справи відзивів (заперечень) на касаційну скаргу подано не було.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
8.          У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
9.          Згідно з частиною 2 статті 4, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень), юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
10.          Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України у вказаній редакції). 
11.          Такі ж правила визначення предметної юрисдикції адміністративних судів закріплені у статтях   4 та 19 КАС України у чинній станом на даний час редакції.
12.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
13.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір. 
14.          До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.
15.          Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
16.          Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, які виступають співвласниками  багатоквартирного житлового будинку за адресою: бульв. Княгині Ольги, 3-а у м. Біла Церква, оспорюють належність до комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква спірного нежитлового приміщення, що знаходиться за цією ж адресою.
17.          Отже, зміст заявлених позовних вимог у цій справі зводиться до захисту права власності або іншого речового права позивачів і відповідачі при вчиненні оскаржуваних дій та прийнятті оскаржуваного рішення не здійснювали жодних владних управлінських функцій щодо позивачів. 
18.          За змістом статей 15-16, 21 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або.
19.          Згідно з частинами 1-2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
20.          Тому, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
21.          Крім того, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які   були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.
22.          Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №363/2424/15 та  від 04.09.2018 у справі №823/2042/16.
23.          Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і  безстороннім судом, установленим законом. 
24.          За практикою Європейського Суду з прав людини "<…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04). 
25.          Пункт 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
26.          Частиною 1 статті 354 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
27.          Враховуючи положення частини 1 статті 239 та частини 3 статті 354 КАС України, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне роз`яснити позивачам, що враховуючи суб`єктний складу учасників спору, розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції і позивачі мають право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
28.          Тому, касаційні скарги підлягають до задоволення частково, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із закриттям провадження у справі. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області та Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити частково. 
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 у справі №357/8996/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради Київської області, приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Тетяни Анатоліївни, Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації - скасувати і закрити провадження у справі.
Роз`яснити позивачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції і позивачі мають право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя                                                                                          Шарапа В.М.

Судді                                                                                                              Стеценко С.Г.

                                                                                                              Чиркін С.М.