Ухвала
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 202/3633/17
провадження № 51-2154 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок 
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 
2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року,
встановив:
Захисник звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. 
Ухвалою Суду від 07 травня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також захиснику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. 
У межах наданого строку захисник повторно звернулася з касаційною скаргою. 
Проте приписів ст. 427 КПК знову не дотримано, при цьому залишено поза увагою, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. 
Як на підставу для скасування оспорюваних судових рішень захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене судами першої та апеляційної інстанцій. Разом із тим, обґрунтовуючи свої вимоги захисник фактично ставить під сумнів правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, однак вкотре не викладає обґрунтування заявленої вимоги, а саме щодо скасування судових рішень і  призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 412 КПК цього Кодексу у взаємозв`язку, та на особливості правозастосування статті ст. 115 Кримінального кодексу України з урахуванням сукупності зібраних доказів й установлених у справі фактів.
Водночас доводи захисника про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та про недостовірність показань свідка не  є  предметом перевірки суду касаційної інстанції відповідно до статей 433, 438 КПК
Разом із цим, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржник не навів аргументів, які би свідчили про незаконність ухвали, зважаючи на правила статей 404, 405, 407, 415, 419 КПК. Замість цього сторона захисту обмежилась твердженням про необґрунтованість згаданого рішення.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє захисника права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на  правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 
в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок 
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 
2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                          ОСОБА_3