ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2020 р.           Справа№ 925/684/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Разіної Т.І. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни
на рішення господарського суду Черкаської області
від 03.12.2019 (повний текст рішення складено 09.12.2019)
у справі №925/684/19 (суддя Довгань К.І.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод"
до Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство "Укргосптовари"
про стягнення 56950,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Карлівський машинобудівний завод" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 56950,05 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що станом на 22.05.2019 за відповідачем обліковується борг перед позивачем, який виник в результаті недопоставки товару за договором купівлі - продажу №13/04/18 від 13.04.2018.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.12.2019 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни на користь Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" суму 56 950,05 грн попередньої оплати та 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Хімчук Юлія Григорівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити нове рішення, яким в позові Приватного акціонерного товариства Карлівський машинобудівний завод" відмовити.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, відповідач наголошував на тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Відповідач стверджував, що 21.06.2018 на суму 56 950,05 грн. позивачу був поставлений товар, що підтверджується видатковою накладною №РН - 0000047 від 21.06.2018. Однак, ця накладна позивачем не була підписана, оскільки відповідач, як і перевізник (третя особа) відразу і не вимагали цього підпису. Крім цього, як зазначив відповідач, це пояснюється тим, що між сторонами по справі та перевізником (третьою особою) існують давні довірливі відносини, і водій перевізника (третьої особи), який відвантажив позивачу товар, поспішав, не дочекавшись відповідного від позивача підпису.
Разом з цим, відповідач зауважив на тому, що між ним, позивачем та третьою особою існувала звичайна практика: якщо відразу після відвантаження позивачу товару останній свого підпису в видатковій накладній не поставив, то потім він в ній розписувався. Але цього разу, з незрозумілих для відповідача причин, позивачем це зроблено не було.
Також відповідач вказував на те, що зазначений товар був отриманий перевізником згідно трьом товарно-транспортним накладним в Чорнявськом лесництві та в Богданівському лесництві (товарно-транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом екз.2 від 19.06.2018; товарно-транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом екз.3 від 19.06.2018 та товарно-транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом від 21.06.2018).
За твердженням відповідача, перелічений в цих накладних товар співпадає з переліком товару, який міститься у вказаній видатковій накладній №РН -0000047 від 21.06.2018, перевезення згідно цих документів, здійснювалось водієм перевізника (третьої особи).
Таким чином, на думку відповідача, поставка третьою особою позивачу також підтверджується актом надання послуг № УГ-0173 від 21.06.2018, в якому вказане виконання робіт: "Автопослуга за маршрутом Богданівське л-во Черкаської обл. - м. Карловка, авто ДАФ НОМЕР_2/ НОМЕР_1 " і підтверджується подорожним листом вантажного автомобіля від 21.06.2018.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційної інстанції, рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач наголошував на тому, що відповідачем належним чином не було виконано договірних зобов`язань щодо поставки позивачу товару на суму 56  950,05 грн.
Процедура апеляційного провадження у Північному апеляційному господарському суді
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни на рішення господарського суду Черкаської області від 03.12.2019 у справі №925/684/19. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Фактичні обставини справи
13.04.2018 між позивачем (за договором - покупець) і відповідачем (за договором - продавець) укладений договір купівлі-продажу за №13/04/18 (далі - договір), відповідно до умов продавець зобов`язався за замовленням покупця поставити продукцію - лісоматеріали круглі, згідно ГОСТу-9463-88 (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти і сплатити грошові кошти за товар в розмірі та в терміни, передбачені договором.
Пунктами 2.1. - 2.3. договору передбачено, що продавець зобов`язується передати товар покупцю відповідно по кількості, зазначеній у видатковій накладній та в строк (термін) узгоджений сторонами при отриманні заявки покупця.
Продавець зобов`язаний надати покупцеві документи, які посвідчують якість, відповідність стандартам та вимогам встановленим діючим законодавством України на кожний окремий вид товару.
В разі виникнення необхідності продавець звіряє з покупцем взаєморозрахунки сторін.
Пунктами 3.1. - 3.4. договору визначені права і обов`язки покупця, а саме: прийняти товар за замовленою кількістю, якістю і комплектністю в порядку і терміни, встановлені цим договором і оформити відповідні супровідні документи. Своєчасно сплатити вартість отриманого товару в розмірах і в строки, встановлені цим договором. Зобов`язаний звіряти взаєморозрахунки сторін в разі необхідності або за вимогою продавця. Покупець замовляє товар письмово або усно.
Згідно п.4.2. договору товар вважається прийнятим: коли він фактично переданий покупцеві на складі продавця і представниками сторін підписана видаткова накладна; коли він доставлений представником продавця або перевізником у місце фактичного знаходження покупця або місце, яке вказане в заявці і покупцем підписані документи про прийняття вантажу.
У випадку коли товар доставляється у місце фактичного знаходження покупця або місце яке вказане в заявці продавець зобов`язаний передати разом з товаром два екземпляри видаткових накладних які підписані продавцем. Покупець зобов`язаний негайно підписати вищевказані видаткові накладні і один екземпляр кожної видаткової накладної невідкладно надіслати продавцю.
За умовами п.4.7. та п.4.8. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної.
Доставка товару зазначеного у договорі здійснюється покупцем за його рахунок. Якщо покупець бажає щоб продавець доставив товар, він має за три дні до відвантаження товару внести 100% передоплату ціни доставки товару.
Пунктом 5.1 договору визначено, що розрахунки за придбаний товар здійснюються покупцем у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця через обслуговуючий по даній угоді банк, за цінами, що вказується продавцем у видаткових накладних, які до їх виписки (складання) узгоджуються з покупцем при отриманні усної або письмової заявки.
Відповідно до умов цього договору, позивач перерахував відповідачу грошові кошти за товар на загальну суму 170 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: 
- № 66397 від 17.04.2018 на суму 85 000,00 грн, із яких: 80 451,24 грн - грошові кошти, що були зараховані в рахунок попередньої оплати за товар, та 4548,76 грн були вирахувані за раніше поставлений товар, поза межами укладеного вказаного договору;
- № 67091 від 10.05.2018 на суму 85 000,00 грн.
На підставі видаткової накладної № 38 від 24.04.2018 відповідач поставив позивачу товар на суму 50 163,39 грн.
10.09.2018 платіжним дорученням №182 відповідачем було повернуто позивачу частину отриманого раніше авансу у розмірі 58 337,80 грн за недопоставлений товар по договору, що підтверджується банківською випискою з поточного рахунку позивача від 10.08.2018.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 22.05.2019 за відповідачем обліковується борг перед позивачем, який виник в результаті недопоставки товару, на загальну суму 56 950,05 грн (з яких: 170 000,00 грн (попередня оплати за товар) - 4 548,76 грн (грошові кошти, що були вирахувані за раніше поставлений товар) - 50 163,39 грн (вартість поставленого товару) - 58 337,80 грн (сума повернутого авансу) = 56 950,05 грн).
З метою врегулювання спору, позивачем 30.10.2018 відповідачу була надіслана претензія за № 3325 щодо повернення грошових коштів в розмірі 56950,05 грн, отриманих відповідачем у якості авансу.
07.11.2018 відповідач направив позивачу лист/відповідь за № 6, в якій не погодився із викладеними доводами позивача і наполягав  негайно підписати та завірити печаткою підприємства видаткові накладні та його примірник договору, і один примірник документів невідкладно надіслати йому у 3-х денний термін.
Таким чином, предметом позову є вимоги про стягнення попередньої оплати, перерахованої на підставі договору купівлі-продажу. Підставою стягнення зазначено неотримання позивачем товару.
Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.12.2019 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни на користь Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" суму 56 950,05 грн попередньої оплати та 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Позиція Північного апеляційного господарського суду
Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.
Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.
Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (частина 2 статті 267 Господарського кодексу України).
Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту статей 525, 526, 663, 693 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі невиконання продавцем зобов`язання передати товар у строк, встановлений або договором поставки, або визначений відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. 
Для задоволення вимог покупця щодо повернення суми попередньої оплати, суд повинен установити факт прострочення продавця щодо передачі товару, факт належного виконання покупцем своїх обов`язків за договором, а звідси - і право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати. 
Такої ж правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у викладеній постанові від 27.11.2019 по справі №924/277/19.
Попередня оплата товару здійснюється на виконання умов договору, зокрема поставки, до передання товару продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути оплачена повна вартість товару або її частина, однак, у разі нездійснення поставки, правова природа сплаченої суми не змінюється і покупець має право на її повернення.
У справі, що розглядається, позивач обрав способом захисту свого порушеного права повернення суми попередньої оплати.
Наслідки порушення зобов`язання, в тому числі з поставки товару з порушенням строків, які встановлені договором, визначаються також і загальними нормами цивільного законодавства (статтями 611, 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно з частинами 1, 3 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Як правомірно встановлено судом першої інстанції, господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу №13/04/18 від 13.04.2018. Даний договір виходячи з його умов, є договором купівлі-продажу. Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином, перерахувавши відповідачу за товар грошові кошти в сумі 170 000 грн.
На підставі видаткової накладної № 38 від 24.04.2018 відповідач поставив позивачу товар на суму 50 163,39 грн.
Через недопоставлений товар відповідач 10.09.2018 позивачу повернув грошові кошти в розмірі 58  337,80 грн, що підтверджується платіжними документами, які містяться в матеріалах справи. 
Грошові кошти в сумі 56950,05 грн. відповідач позивачу не повернув, посилаючись на отримання позивачем на вказану суму товару.
Щодо посилань відповідача на видаткову накладну №РН-0000047 від 21.06.2018, яка не підписана позивачем, і що нібито існує практика у відносинах сторін здійснювати відповідні дії після відвантаження позивачу товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, і такими що не відповідають умовам п.4.2 договору купівлі-продажу та вимогам ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Відтак, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції, що вказана вище видаткова накладна не є належним доказом, щодо підтвердження поставки товару позивачу, оскільки не містить підпису позивача.
Також у товарно-транспортних накладних від 19.06.2018 та від 21.06.2018, на які відповідач посилається як на доказ поставки позивачу, не міститься підпис особи, яка прийняла до перевезення товар. В ній зазначений Вантажоодержувач: "ФОП Хімчук Ю.Г." Таким чином, ці товарно-транспортні накладні колегія суддів до уваги не приймає, як належний доказ, що підтверджує факт поставки товару позивачу.
Посилання відповідача на Акт наданих послуг №УГ-0173 від 21.06.2018 колегія суддів оцінює критично, оскільки в Акті відсутні підтвердження про факт поставки позивачу товару, і сам Акт не встановлює жодних правовідносин, що стосуються позивача.
Копії подорожніх листів від 21.06.2018, які містяться в матеріалах справи взагалі не читабельні. Відмітки позивача про факт підтвердження прибуття товару на територію позивача не значаться, тому подорожні листи як доказ поставки товару позивачу, колегією суддів відхиляються.
Відповідно до статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні цього спору правомірно враховано, що позивач сплатив суму попередньої оплати, натомість, відповідачем вимоги договору щодо поставки товару не були дотримані.
Таким чином, доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 03.12.2019 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни залишити без задоволення, рішення господарського суду Черкаської області від 03.12.2019 у справі №925/684/19 - без змін.
Матеріали справи № 925/684/19 повернути до господарського суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Т.І. Разіна