ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/848/20 Справа № 201/10117/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про відшкодування шкоди і усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, –
ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1999р. У квартирі зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 21.03.2007р. ОСОБА_7 уклала з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір № 21/07-Ф від 21.03.2007р., на підставі якого отримала кредитні кошти на ремонт житла в сумі 36 000,00 доларів США зі строком погашення 20.03.2014р. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ВАТ «Кредобанк» було укладено іпотечний договір №19/07Ф-і. 06.10.2010р. ПАТ «Кредобанк» відступило право вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» за вищевказаним кредитним договором, а 16.02.2011р. - право вимоги за іпотечним договором. Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2009р. у справі № 2-9004/2009 на користь ВАТ «Кредобанк» стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість в сумі 329 615,87 грн. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС від 24.01.2012р. відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду. На виконання рішення було звернене стягнення на заробітну плату ОСОБА_7 з 31.01.2013р., до цього часу здійснюються відрахування. Однак, 20.06.2017р. працівники ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю», діючи за договором доручення № 06/10/10-КБ від ТОВ «Кредекс Фінанс», змінили замки на вхідних дверях квартири, пошкодили вхідні двері вартістю 2360,00 грн., чим створили перешкоди у доступі до житла. 
Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 9, 109, 155 ЖК Української РСР, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», позивач просив стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного виселення, усунути перешкоди користування житлом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , шляхом вселення в квартиру.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права.
ТОВ "Вердикт Капітал" відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року — залишити без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  не скористались.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.03.2007р. ОСОБА_7 уклала з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір № 21/07-Ф, на підставі якого отримала кредит на споживчі цілі (ремонт житла) в сумі 36 000 дол.США з терміном повернення до 20.03.2014р.
У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.03.2007р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (яка діяла від себе і як представник малолітньої ОСОБА_6 ) і ВАТ «Кредобанк» був укладений іпотечний договір № 19/07/Ф-1, на підставі якого в іпотеку банка була передана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира належала іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і малолітній ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.12.1999р. виконкомом Ради народних депутатів, зареєстрована в КП «ДМБТІ», номер запису 24-47 в книзі 386п, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17977859.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 належним чином не виконувала умови кредитного договору, заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2009р. по справі № 2-9004/2009 (набрало законної сили 18.03.2010р.) задоволені вимоги та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ВАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 329 615,87 грн.
06.10.2010р. ТОВ «Кредекс Фінанс» уклало з ВАТ «Кредобанк» договір про відступлення прав вимоги за споживчими кредитами, іпотечними кредитами, кредитами на придбання автомобілів, іншими зобов`язаннями фізичних осіб перед банком, за яким були передані права вимоги за кредитним договором.
16.02.2011р. ТОВ «Кредекс Фінанс» уклало з ВАТ «Кредобанк» договір про відступлення прав за іпотечним договором 19/07/Ф-1 від 21.03.2007р., укладеним банком з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 
Довідкою ТОВ «Інформаційне агентство «Інфопоінт» від 13.07.2017р. підтверджено, що ОСОБА_7 , яка працює редактором в цьому агентстві, сплатила на виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-9004/2009 від 23.08.2011р. на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» 47 017,53 грн. станом на 30.06.2017р. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018р. у справі № 201/10123/14 (провадження № 2/201/497/2018), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019р., задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», а також позов третьої особи ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Зайченко І.А., ТОВ «Вердикт Капітал». Визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.03.2007р. № 19/07/Ф-1; визнано протиправним і скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13.12.2016р., прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасований запис № 18003813 від 12.12.2016р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений приватним нотаріусом Зайченко І.А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».
Як установлено судами у цій справі, за даними реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» № 1116312512101, 12.12.2016р. до нотаріуса ОСОБА_9 звернувся представник ТОВ «Кредекс Фінанс» Бандуристий Р.С. із заявою про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , надавши нотаріусу: копію договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, копію самого іпотечного договору, копії повідомлень про відсутність судових спорів і листа про перереєстрацію права власності у зв`язку із закінченням 30-денного строку з дня передачі іпотекодавцям повідомлення про намір здійснити перехід права власності (з описом вкладення), а також квитанції про сплату за надання інформації з Державного реєстру прав і адміністративного збору.
13.12.2016р. приватним нотаріусом прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №32899041, яким реєстратором вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс».
У даній справі суд дійшов висновку, що державна реєстрація права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» здійснена з порушенням вимог закону щодо підстав і порядку реєстрації права власності на предмет іпотеки як з боку іпотекодержателя ТОВ «Кредекс Фінанс», так і з боку державного реєстратора – приватного нотаріуса Зайченко І.А.
Суд дійшов висновку, що державна реєстрація за ТОВ «Кредекс Фінанс» права власності на квартиру за неподання для цього передбачених п. 61 Порядку № 1127 документів проведена державним реєстратором без дотримання положень ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення державного реєстратора від 13.12.2016р. про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» є протиправним.
Як свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 01.09.2017р., 21.07.2017р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, зареєстрований в реєстрі за номером -1958, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 
При цьому, Інформаційна довідка містить відомості про обтяження квартири іпотекою у березні 2007 року і про відступлення права вимоги від ВАТ «Кредобанк» до ТОВ «Кредекс Фінанс» у лютому 2011 року.
Таким чином, суд встановив, що на момент звернення позивача до суду із цим позовом (18.07.2017р.), власником квартири було ТОВ «Кредекс Фінанс». Проте під час розгляду справи - 21.07.2017р. останнє відчужило квартиру ОСОБА_2 . При цьому право власності ТОВ «Кредекс Фінанс» було скасоване вже після того. Зокрема, рішення суду про скасування запису про право власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» набрало законної сили 30.05.2019р.
Отже, суд дійшов висновку, що на момент розгляду цієї справи спірна квартира не належить відповідачеві ТОВ «Вердикт Капітал» (що у серпні 2018 року стало правонаступником ТОВ «Кредекс Фінанс»), а належить відповідачці ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 22.11.2017р. № 17198, наданої на вимогу суду Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур, ОСОБА_2 і її малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.07.2017р. були зареєстровані за адресою спірної квартири: АДРЕСА_1 .
Як свідчить надана позивачем довідка про склад сім`ї від 12.07.2017р. № 5097, 17198, позивач ОСОБА_1 , а також члени його сім`ї – ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , були зняті з реєстрації за вказаною адресою з 03.04.2017р. 
Відповідно до документів, наданих на вимогу суду Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 і позивач ОСОБА_1 звернулися 03.04.2017р. до органу реєстрації із заявами про зняття їх з реєстрації місця проживання, вказавши підставою - відчуження житла.
При цьому, до заяв було додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 03.04.2017р., у якій відображено відомості про власника – ТОВ «Кредекс Фінанс», за яким зареєстроване право власності на квартиру рішенням приватного нотаріуса Зайченко І.А. від 13.12.2016р., індексний номер 32899041.
Встановлено, що на момент розгляду справи вищевказане рішення приватного нотаріуса Зайченко І.А. скасоване. Разом із тим, сторонами у справі не представлено суду відомостей про те, що відповідні записи (про скасування рішення приватного нотаріуса) були своєчасно внесені до державного реєстру. Окрім того, зважаючи на наявність зареєстрованого за собою права власності, ТОВ «Кредекс Фінанс» відчужило у вересні 2017 року квартиру ОСОБА_2 .
З наявних матеріалів справи установлено, що позивач ОСОБА_1 а також ОСОБА_7 , ОСОБА_3 і ОСОБА_8 не є власниками спірної квартири з 13.12.2016р., а з 03.04.2017р. у ній не зареєстровані.
Про те, що ТОВ «Кредекс Фінанс» здійснило відчуженні квартири ОСОБА_2 позивач дізнався ще у травні 2018 року під час розгляду справи № 201/10123/17, адже ухвалою суду у цій справі від 30.05.2018р. ОСОБА_2 було залучено у якості третьої особи. Означене підтвердив представник позивача у відповіді на відзив по даній справі.
Ухвалюючи рішення суду, суд першої інстанції посилався на необгрунтованість та недоведеність позовних вимог, зокрема, з урахуванням того, що позивач не є власником квартири, і як наслідок не має права на його захист в обраний ним спосіб на підставі ст. 391 ЦК України, а його право на вселення порушене ТОВ «Вердикт Капітал» (на момент звернення до суду - ТОВ «Кредекс Фінанс»), не пред`явив вимог до нинішнього власника – ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що у позивача відсутні матеріально-правові підстави вимагати від ТОВ «Вердикт Капітал» усунення перешкод у користуванні житлом, і відшкодування останнім матеріальної шкоди.
В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з висновком суду про те, що родина ОСОБА_11 самостійно зверталася до органу державної реєстрації із заявами про зняття з реєстрації, оскільки в матеріалах справи міститься Лист Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 20.07.2017 № 10/5-654, відповідно до якого зняття з реєстрації позивача та його родини здійснено на підставі заяви нового власника житла — представника ТОВ “Кредекс Фінанс”. Таким чином, апелянт вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно посилався на ст. 391 ЦК України, відкинувши правові норми, на яких дійсно грунтувався позов (ст. 40 ЗУ “Про іпотеку”, ч. 2 ст. 109 ЖК України). Апелянт вважає, що саме на момент подачі позову незаконні перешкоди в користуванні квартирою вчиняло саме ТОВ “Кредекс Фінанс”. 
Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.
Так, незгода апелянта з висновком суду про те, що родина ОСОБА_11 самостійно зверталася до органу державної реєстрації із заявами про зняття з реєстрації, є безпідставними, оскільки, враховуючи позовні вимоги, дане посилання не є предметом доказування, а тому не є порушенням норм матеріального або неправильного застосування норм процесуального права.
Також, необгрунтованими є доводи апелянта про помилкове застосування судом ст. 391 ЦК України, оскільки, враховуючи позовну вимогу позивача, а саме усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, слід зазначити, що в розумінні ст. 391 ЦК України дану вимогу можуть пред`являти тільки особи, які мають право власності на майно, у користуванні яким чинять перешкоди. А враховуючи те, що ОСОБА_1 права власності не має на спірне майно, він не має права вимагати усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Визначальним критерієм для застосування статті 391 ЦК України є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 а також ОСОБА_7 , ОСОБА_3 і ОСОБА_8 не є власниками спірної квартири з 13.12.2016р., а з 03.04.2017р. у ній не зареєстровані. Тобто, позивач не був власником квартири на момент звернення з позовом до суду. 
Крім того, колегія звертає увагу на те, що, звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просив усунути перешкоди користування житлом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , шляхом вселення в квартиру. Однак, як вбачається з позовної заяви, сторонами по справі є позивач — ОСОБА_1 , відповідач — ТОВ «Кредекс Фінанс», треті особи — ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Служба у справах дітей у Соборному районі міста Дніпра. Як вбачається з матеріалів справи, позов не уточнювався позивачем, а тому ОСОБА_1 необгрунтовано просив усунути перешкоди користування житлом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , шляхом вселення в квартиру, яких не було залучено до справи.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018р. у справі № 201/10123/14 (провадження № 2/201/497/2018), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019р. задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», а також позов третьої особи ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Зайченко І.А., ТОВ «Вердикт Капітал». Визнано протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.03.2007р. № 19/07/Ф-1; визнано протиправним і скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32899041 від 13.12.2016р., прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Зайченко І.А. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасований запис № 18003813 від 12.12.2016р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчинений приватним нотаріусом Зайченко І.А. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс».
Однак, на момент розгляду даної справи підстава виселення позивача була чинною, власником квартири було ТОВ «Кредекс Фінанс», яке, під час розгляду справи — 21.07.2017р., відчужило квартиру ОСОБА_2 . 
Про те, що ТОВ «Кредекс Фінанс» здійснило відчуженні квартири ОСОБА_2 , позивач дізнався ще у травні 2018 року під час розгляду справи № 201/10123/17, адже ухвалою суду у цій справі від 30.05.2018р. ОСОБА_2 було залучено у якості третьої особи. Означене підтвердив представник позивача у відповіді на відзив по даній справі.
Однак, будучи обізнаними про те, що позивач не є власником квартири, не є її власником і визначений ним відповідач - ТОВ «Кредекс Фінанс», а залучена судом в лютому 2018 року співвідповідачка ОСОБА_2 , позивач та його представник не уточнили позовні вимоги і не пред`явили до неї окремих вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав невідповідності вимогам закону (ст.ст. 203, 215 ЦК України) або про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 388 ЦК України), якщо позивач вважав себе законним власником. Не пред`явив позивач окремих вимог і до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, оскільки саме остання наразі є власником і користувачем спірної квартири.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих позивачем.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                                О.П. Варенко
                                                                                       О.В. Лаченкова