Ухвала
 
16 березня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 552/5424/17
провадження № 61-25120св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Полтавський міський центр зайнятості,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Полтавського обласного центру зайнятості на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Кузнєцової О. Ю., Абрамова П. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Полтавського обласного центру зайнятості, треті особи: Полтавська міськрайонна філія Полтавського обласного центру зайнятості, ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за скороченням штатів у зв`язку з ліквідацією Полтавського міського центру зайнятості, тоді як фактично Полтавський міський центр зайнятості був реорганізований з припиненням юридичної особи, а не ліквідований. Вказувала, що 05 травня 2017 року її повідомили про майбутнє скорочення штатів, але всупереч нормам діючого законодавства, статті 49-2 КЗпП України, не запропонували вакантних посад, які були вільними в установі. Також при звільненні не було врахованої її переважне право на залишення на роботі, так як у неї на утриманні знаходиться двоє дітей інвалідів, не було погоджено її звільнення з профспілковим комітетом. Крім того, посилалась на те, що виплата компенсації за невикористану відпустку при звільненні була проведена не у відповідності Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а тому на час звільнення з нею не був повністю проведений розрахунок в частині виплати компенсації за невикористану відпустку, а саме застосований невірний коефіцієнт нарахування вказаної виплати. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовувала тим, що незаконне звільнення призвело  її до стресу, моральних страждань, що і до цього часу вона  перебуває у такому стані, коли для організації свого життя повинна докладати додаткових зусиль.
З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд, визнати протиправним та скасувати пункт 22.1 наказу від 26 липня 2017 року «По особовому складу» № 264-к (в частині її звільнення з роботи), поновити її на роботі на посаді начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості з 01 серпня 2017 року, стягнути з Полтавського обласного центру зайнятості на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2017 року по день поновлення на роботі, заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 202,82 грн, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн та витрати на правову допомогу. В уточненій позовній заяві зазначила співвідповідачем Полтавський міський центр зайнятості.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського міського центру зайнятості про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, визнання наказу про звільнення незаконним та скасування.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року залишено без змін. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2017 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано пункт 22.1 наказу від 26 липня 2017 року № 264-к, виданого директором Полтавського обласного центру зайнятості Клавдієвою К. К. про звільнення  ОСОБА_1  31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів у зв`язку з ліквідацією Полтавського міського центру зайнятості згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. В задоволенні позову  ОСОБА_1  про її поновлення на посаді начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості відмовлено. Визнано ОСОБА_1 такою, що звільнена 31 липня 2017 року з посади начальника відділу взаємодії з роботодавцями Полтавського міського центру зайнятості за скороченням штатів згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Полтавського міського центру зайнятості. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 58 900,92 грн та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди  2 000,00 грн. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 понесені останньою затрати на оплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 100,00 грн. Стягнуто з Полтавського обласного центру зайнятості на користь держави судовий збір в сумі 7 170,00 грн, іншу суму судового збору віднесено за рахунок держави. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи
У травні 2018 року засобамипоштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Полтавського обласного центру зайнятості напостанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції. У касаційній скарзі заявник зазначив клопотання про зупинення виконання постанови в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
У травні 2018 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 напостанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення її на посаді та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги в цій частині. В іншій частині постанову Апеляційногосуду Полтавської області від 15 березня 2018 року залишити без змін.
 
У липні 2018 року на адресу Верховного Суду від Полтавського обласного центру зайнятості засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в якому посилаючись на безпідставність її доводів, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
 
У вересні 2018 року засобами поштового зв`язку на адресу Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості, в якому посилаючись на безпідставність її доводів, просить залишити її без задоволення та задовольнити її касаційну скаргу.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 14 травня 2018 року касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості призначено судді Лесько А. О.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 18 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 призначено судді Лесько А. О.
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року, витребувано матеріали справи № 552/5424/17 з суду першої інстанції та надано сторонам строк для подачі відзиву на касаційну скаргу. 
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року та надано сторонам строк для подачі відзиву на касаційну скаргу. 
Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року № 1750/0/226-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року провадження № 61-25120св18 призначено судді Гулейкову І. Ю.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру зайнятості, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційними скаргами  ОСОБА_1 та Полтавського обласного центру зайнятості на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 25 березня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

 О. В. Ступак

 Г. І. Усик