КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження                                              
№ 22-ц/824/5819/2020                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

            09 червня 2020 року                                                                      місто Київ
                                                                                                          справа № 760/6651/19                             
                          
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                     за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
             розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія  «Українська страхова група», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання протиправною відмову у виплаті страхового відшкодування, оформлену листом та зобов`язання вчинити дії,-
 
                                       В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:
визнати протиправною відмову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у виплаті йому страхового відшкодування, оформлену листом №03/6233 від 22 жовтня 2018 року;
зобов`язати ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатити йому страхове відшкодування у розмірі передбаченому договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5000-14-00250 від 06 серпня 2014 року, згідно поданої ним заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування №ДККА-60868 від 23 квітня 2018 року.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06 серпня 2014 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5000-14-00250, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - Fiat Nuovo Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому.
Вказував, що 21 квітня 2018 року за адресою: місто Київ , Петропавлівська Борщагівка , вул . Соборна, 10-А сталося викрадення застрахованого ТЗ про, що ним того ж дня було заявлено до Києво-Святошинського ВП ГУНП України в Київській області та повідомлено страховика.
Зазначав, що він у вказаних зверненнях наголошував, що один комплект ключів від ТЗ ним був втрачений 21 квітня 2018 року після закриття і залишення ТЗ.
Зауважував, що він 23 квітня 2018 року звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, за результатом розгляду якої ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» листом №03/6220 від  02 жовтня 2018 року відмовила у виплаті страхового відшкодування, з підстав не надання страхувальником повного комплекту оригінальних ключів від ТЗ та повного комплекту пультів керування протиугінними системами.
Вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» і Законом України «Про страхування».
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що втрата (загублення) позивачем другого комплекту ключів, є тим випадком, у зв`язку з яким страхувальник, в контексті ч.1 ст.617 ЦК України, має звільнятись від відповідальності визначеної договором, в тому числі у формі відмови у виплаті страхового відшкодування.
Вказував, що оскільки позивач повідомив страховика про настання страхового випадку і не допустив порушення умов договору, яке б сприяло втраті другого комплекту ключів від застрахованого ТЗ чи перешкоджало страховику переконатись в тому, що ця подія є страховим випадком, відмова у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що позивач не надав повного комплекту оригінальних ключів від ТЗ та повного комплекту пультів керування протиугінними системами є безпідставною.
Зазначав, що суд першої інстанції не вірно застосував до спірних правовідносин норми ЦК України та Закону України «Про страхування», що регламентують підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Посилався на те, що суд першої інстанції помилково не застосував до вимог, якими було мотивовано позов норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч.1 ст.1 вказаного Закону.
13 березня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду проти апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа  у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL140041. 
В забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Універсал Банк» та   ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого останнім було передано в заставу автомобіль Fiat Nuovo Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 .
06 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5000-14-00250, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - Fiat Nuovo Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.
Позивач вказував, що 21 квітня 2018 року о 07.00 год. за адресою: місто Київ, Петропавлівська Борщагівка, на вул. Соборна , 10-А сталося викрадення його транспортного засобу, про що він відразу повідомив Києво-Святошинське ВП ГУНП в Київській області.
23 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 21 квітня 2018 року о 07.00 год. за адресою: місто Київ, Петропавлівська Борщагівка, на вул. Соборна, 10-А сталося незаконне заволодіння його транспортним засобом.
Листом №03/6220 від 22 жовтня 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки останнім не виконано умови договору та не надано комплект ключів та два брелки до сигналізації ТЗ Fiat Nuovo Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 .
З довідки Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області №18976 від 10 травня 2018 року вбачається, що 21 квітня 2018 року до чергової частини Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_1 про те, що в період часу з 02 год. 00 хв. по 07 год. 40 хв. невідома особа незаконно заволоділа його автомобілем марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 .
Дана подія була зареєстрована в ЖЕО з 1239/16297 від 21 квітня 2018 року та слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Немеровою В.В. внесена до ЄРДР №12018110200002507 від 21 квітня 2018 року з правовою кваліфікацією ч.1 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом). Відразу після внесення відомостей до ЄРДР автоматично транспортний засіб марки Fiat Dobloд.н.з. НОМЕР_1 був оголошений в розшук. До даної події вище вказаний автомобіль в базах даних СНД та Інтерпол « Розшук/Угон » не знаходився.
Виїздом на місце події СОГ встановлено, що 21 квітня 2018 року ОСОБА_1 близько 02 год. 00 хв. повернувся з роботи до місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , на своєму автомобілі марки Fiat Dobloд.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який в подальшому залишив біля під'їзду №1, звідки забрав особисті речі та пішов додому.
Зранку о 7 год. 40 хв. вийшовши на вулицю виявив відсутність свого автомобілю марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору. Особливі прикмети автомобіля: вм'ятина на передньому лівому крилі. Власник повідомив, що один комплект ключів до автомобилю зник на протязі ночі.
У довідці Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області також зазначено, що з огляду місця події вчинення злочину вилучено: технічний паспорт  на автомобіль  Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 та комплект ключів до автомобіля Fiat Dobloд.н.з. НОМЕР_1 (а.с.61).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що він на виконання умов договору страхування вчинив всі дії направлені на отримання страхового відшкодування, а тому вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування протиправною та такою, що порушує його права, як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про страхування».
Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 8 вказаного Закону страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.
Згідно з п.п.9.3.2 п.9.3 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої страхувальником інформації і документів стосовно ТЗ, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків та виконання страхувальником обов`язків за договором, робити запити до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків страхового випадку.
Відповідно до п.п.9.2.9. п.9.2 договору страхувальник зобов`язаний при настанні події, на випадок якої застрахований ТЗ, виконати дії, зазначені в Розділі 10 Частини 2 договору.
Дії страхувальника при настанні страхового випадку визначені Розділом 10 договору, зокрема у п.10.13 зазначено, що страхувальник при настанні страхового випадку зобов`язаний надати страховику документи, передбачені розділом 11 Частини 2 договору, але не пізніше 90 календарних днів з моменту настання події або моменту першого можливого отримання документів, строк видачі яких визначений законодавством.
Відповідно до п.п.11.7.1, 11.7.2, 11.7.3, 11.7.4 п.11.7 розділу 11 Частини 2 договору страхування по події «Викрадення» додатково надаються наступні документи:
- довідка органів МВС або інших компетентних органів про факт звернення страхувальника щодо викрадення ТЗ із зазначенням дати, часу, місця та обставин, чи порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння ТЗ , номеру ЖРЗПЗ (журнал реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються), за яким зареєстровано заяву або звернення;
- постанова органів МВС про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння застрахованим ТЗ;
- постанова органів МВС про закінчення досудового слідства у справі незаконного заволодіння ТЗ (складання обвинувального висновку, зупинення або закриття кримінальної справи, тощо);
- довідка про те, що зазначений ТЗ поставлений на облік по базам СНД, Інтерпол « Угон ».
Підпунктом 11.7.5 пункту 11.7 Частини 2 договору страхування встановлено, що в разі настання страхового випадку по події «Викрадення» страховику додатково надаються також оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу та повний комплект пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені). Зазначені предмети не надають в наступних випадках: 
- якщо вони залучені органами МВС до матеріалів кримінальної справи з обов`язковим документальним підтвердженням факту вилучення їх у страхувальника та залучення до справи; 
- якщо вони викрадені шляхом розбою/грабежу разом із застрахованим транспортним засобом з обов`язковим відображенням цієї події в постанові органів МВС про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом.
Пунктом 16.1 Частини 2 договору страхування передбачено підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат, зокрема, ненадання страховику у випадку настання події «Викрадення» на тимчасове зберігання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, повного комплекту оригінальних ключів від транспортного засобу та повного комплекту пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені), крім випадків, передбачених п.п.11.7.5 Частини 2 договору.
Відповідно до п.п.14.1.12, 14.1.13 п.14.1 розділу 14 договору страхування, підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки, передбачені чинним законодавством України, цим договором, а також:
ненадання страховику у випадку настання події «Викрадення» на тимчасове зберігання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, повного комплекту оригінальних ключів від ТЗ та повного комплекту пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені, крім випадків, передбачених пп.11.7.5 частини 2 договору).
невиконання або неналежне виконання страхувальником(Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника) своїх обов`язків зобов`язань обумовлених цим договором, якщо він не доведе, що виконання (або належне виконання) було неможливим внаслідок непереборної сили.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у виплаті страхового відшкодування було ненадання позивачем комплекту ключів та двох білків до сигналізації ТЗ Fiat Nuovo Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, позивачем не було надано доказів, які передбачені умовами договору страхування, на підтвердження причин неможливості надання вказаних предметів (зокрема, постанови органів МВС про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом з відображенням того, що предмети викрадені шляхом розбою/грабежу разом із застрахованим транспортним засобом).
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків, передбачених пунктом 11.7.5 пункту 11.7 Частини 2 укладеного між сторонами договору страхування щодо надання страховику повного комплекту оригінальних ключів від транспортного засобу та повного комплекту пультів керування протиугінними системами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність відмови ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у виплаті позивачу страхового відшкодування.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що страховик і без надання повного комплекту оригінальних ключів від ТЗ та повного комплекту пультів керування протиугінними системами знав про те, що така подія не те що має ознаки ймовірності, а дійсно мала місце та є конкретним страховим випадком, колегія суддів відхиляє, оскільки ненадання позивачем всіх комплектів ключів позбавило можливості страховика встановити чи мав все ж таки місце страховий випадок «Викрадення» відповідно до умов договорудобровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5000-14-00250 від 06 серпня 2014 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки позивач повідомив страховика про настання страхового випадку і не допустив порушення умов договору, яке б сприяло втраті другого комплекту ключів від застрахованого ТЗ чи перешкоджало страховику переконатись в тому, що ця подія є страховим випадком, відмова у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що позивач не надав повного комплекту оригінальних ключів від ТЗ та повного комплекту пультів керування протиугінними системами є безпідставною колегія суддів відхиляє, оскільки страхувальник, підписавши з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» договір страхування погодився з його умовами, отже зобов`язаний був їх виконувати, а у випадку невиконання настають наслідки у вигляді відмови у  виплаті страхового відшкодування.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування має ознаки нечесної підприємницької практики, передбаченої ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки до укладення договору страхувальнику не була надана інформація стосовно порядку його дій при настанні страхових випадків передбачених договором, причин відмови у виплаті страхового відшкодування. 
Також позивач зазначав, що згідно ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного виборі Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
В мотивувальній частині рішення суд першої інстанції посилався на те, що відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким посиланням суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
У преамбулі Закону України «Про страхування» зазначено, що він регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.
Згідно з ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У статті 2 вказаного Закону визначено, що страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є, зокрема, фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України «Про господарські товариства», з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Згідно статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що договір страхування - це договір про фінансову послугу, а відтак позивач є споживачем послуг, які надає ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».
При цьому, позивачем не надано доказів про те, що під час укладення договору страхування відповідачем були порушені його права, як споживача.
А відтак, твердження позивача про те, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування має ознаки нечесної підприємницької практики, передбаченої ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання суду на те, що відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.
В решті рішення суду залишити без змін.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                    П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року змінити. 
 
Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання суду на те, що відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.
 
В решті рішення суду залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 12 червня 2020 року.
 
Головуючий:
                
Судді: