П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2713/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
27 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. ,  

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року  (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
13 квітня 2020 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 квітня 2020 року, з урахуванням ст.306, ст. 311 КАС України,  вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що   ОСОБА_1  з  січня  2015 року отримує пенсію за віком   відповідно до   Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У січні 2019 року позивач звернувся до редакції газети "Пенсійний кур`єр",  порушивши питання  щодо  права пенсіонера  на перерахунок  пенсії з врахуванням часу роботи в районах Крайньої Півночі.
Звернення позивача  Товариством "Українська соціальна медіа-група" було надіслане  для розгляду  уповноваженому органу -Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Листом №632/Н-5 від 18.03.2019 року відповідач відмовив позивачу у пільговому обчисленні періоду його роботи в Іультинському гірничо-збагачувальному комбінаті, який знаходиться в районі Крайньої Півночі,  та  врахуванні його  до страхового стажу, через  ненадання  пенсіонером   трудових угод ( договорів) за цей період.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг (далі Закон № 1058-IV).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п.5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Абзацом 2 п.5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювались пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Відповідно до абз. 3 п.5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до п.п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії.
Відповідно до п. 7 параграф "б" Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №  637.
Пункт 3 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген,  можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029  від 10 листопада 1967 року.
Аналізуючи доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач у період з 23.03.1985 року по 20.11.1993 року  працював на різних роботах  в Іультинському гірничо-збагачувальному комбінаті (записи №5-9,  а.с. 10 зворот)
Відомості про роботу позивача у вказаний період на території Чукотського автономного округу, який відноситься до районів Крайньої Півночі, також підтверджується архівною довідкою від 14.01.2014 року №04-16/н-29, виданою муніципальним архівом Іультинского району (а.с.12).   
Згідно з   вказаною довідкою позивач працював на наступних роботах:
- з 23.03.1985 прийнятий учнем проходчика І розряду ставки підземних гірничих робіт на Іультинскому гірничо-збагачувальному комбінаті з повним робочим днем (наказ №76 від 22.03.1985 року);
-  з 23.03.1985 по 04.04.1985 навчався ТБ при УКК;
- 01.07.1985 року переведений люковим ІІІ розряду ставки підземних гірничих робіт з повним робочим днем  (наказ №402 від 10.07.1985 року);
- 02.01.1988 року переведений гірничим робітником очисного забою ІІІ розряду ставки підземних гірничих робіт  з повним робочим днем (наказ № 17 від 13.01.1986 року);
- 01.07.1991 року переведений люковим ІІІ розряду ставки підземних гірничих робіт   з повним робочим днем  (наказ № 93/к від 19.07.1991 року);
- 01.08.1993 року переведений гірничим робітником очисного забою ІІІ розряду ставки підземних гірничих робіт  з повним робочим днем  (наказ № 387 від 02.09.1993 року);
- 20.11.1993 року звільнений у зв`язку із скороченням чисельності штату по закінченню відпустки (наказом № 620 від 21.09.1993).
Також у довідці зазначено, що між позивачем та Іультинським гірничо-збагачувальним комбінатом був укладений трудовий договір  №11619 на   період з 02.03.1992 року по 01.03.1993 року (а. с. 12, 49)
Крім того, у матеріалах пенсійної справи є довідка про заробітну плату позивача на вищевказаному підприємстві  від 14.01.2014 № 04-16/н-29а   за період  роботи з   1986 по 1991 роки. (а. с. 13, 50).
Колегія суддів зазначає, що у постанові від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Пленум Верховного Суду України зазначив, що згідно зі статтею 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника чи уповноваженого ним органу.
Отже, наявність у трудовій книжці  позивача записів про прийняття та звільнення з роботи,  які підтверджуються відомостями, наданими архівною установою є належним доказом перебування позивача у вказаний період у трудових відносинах з роботодавцем  навіть за відсутності  окремого письмового трудового договору.
Верховним Судом у постановах   від 17 травня 2019 року по справі №644/2182/17, від 31 липня 2019 року по справі №287/15/17-а, від 07 червня 2018 року  по справі  №173/637/17   щодо аналогічних правовідносин  зроблений  правовий висновок про те, що  для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, можуть бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи особи  в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх обов`язкова  сукупність.
Крім того, словосполучення "за умови укладення ними трудових договорів" не є тотожним і не відповідає поняттю вимоги про наявність трудових договорів, укладених у письмовій формі, якої законодавство не містить.  
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування спірного періоду позивача до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, оскільки ОСОБА_1 не надано трудових за період роботи в районах Крайньої Півночі з 23.03.1985 року по 31.12.1990 року, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Також, колегія суддів критично відноситься до тверджень апелянта  щодо того, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі після 01 січня 1991 року зараховуються лише в одинарному розмірі, з огляду на наступне.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною 13.03.1992 року, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частиною 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у спірний період з 01.01.1991 року по 20.11.1993 року у Російській федерації, на території якої працював позивач, діяв Закон РРСФР "Про державні пенсії в РРСФР" від 20.11.1990 року №340-І, абзацом 7 частини 1 статті 94 якого було передбачено, що при підрахунку трудового стажу   обчислюються в пільговому порядку періоди роботи (служби) у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - в півтора кратному розмірі. При цьому обчислення стажу відбувається незалежно від наявності  строкового трудового договору.
Як випливає з Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, що набула чинності 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до Закону України  Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті  законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відтак, стаж роботи позивача у період з 01.01.1991 року по 20.11.1993 року повинен бути обчислений згідно з порядком, передбаченим вказаними міжнародними угодами та законодавством  держави,   на  території якої позивач працював.
Крім того, як вбачається  з вищезазначеної архівної довідки від 14.01.2014  року, позивач був визнаний приймаючою державою таким, що користується пільгами, передбаченими Законом для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі.
Зважаючи на викладене,  право на зарахування стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, наданими відповідачу довідками, які необґрунтовано  не були взяті ним до уваги, а також  положеннями Міжнародних договорів України.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив в  зарахуванні позивачу спірного  періоду роботи у пільговому обчисленні рік роботи за один рік і шість місяців до стажу, який дає право на пенсію, не провівши    відповідний перерахунок.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо необхідності зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи  останнього  з 23.03.1985 року по 20.11.1993 року  в районах Крайньої Півночі у пільговому обчислені рік роботи як один рік і шість місяців та провести відповідний перерахунок пенсії,  починаючи з 01.01.2019 року.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.