ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року	Львів	Справа № 260/77/19 пров. № А/857/41/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Пліша М.А., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М., 
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача Майстренко Н.М., 
представника третьої особи Микити М.Ф., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іршавської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції – Микуляк П.П., 
час ухвалення рішення – 15:48:17, 
місце ухвалення рішення – м. Ужгород, 
дата складання повного тексту рішення – не вказано,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іршавської міської ради Закарпатської області, яким просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 13.12.2018 року в частині узгодження ОСОБА_2 меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року закрито провадження в адміністративній справі. 
Ухвала мотивована тим, що спір фактично стосується погодження меж між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також суд зазначив, що під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини, що передували набуттю права власності, були фактичною складовою формування підстав набуття права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та спір втрачає ознаки публічно-правового характеру. За таких обставин суд дійшов висновку, що спір не пов`язаний безпосередньо із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку безпосередньо органів державної влади. Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. 
Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила позивач. Вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, і суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення питання. Просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив суть спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про те, що спір фактично стосується погодження меж між земельними ділянками її та третьої особи у справі ОСОБА_2 , оскільки вона не передавала міській раді повноваження діяти від її імені як власника суміжної земельної ділянки в процесі погодження меж земельної ділянки, яку має намір отримати у власність ОСОБА_2 , а також рада не є власником земельної ділянки. Тому, на переконання позивача, приймаючи спірне рішення, Іршавська міська рада діяла як суб`єкт владних повноважень, оскільки погодження меж земельних ділянок фізичних осіб є способом реалізації саме владних управлінських функцій. Також позивач наголошує, що підставою звернення до суду з даним позовом було прийняття Іршавською міською радою оскарженого рішення поза межами повноважень, встановлених законодавством, принципів діяльності місцевого самоврядування, а також з порушенням процедури, зокрема, її права на участь у прийнятті цього рішення. Крім того, відкривши провадження в адміністративній справі та провівши підготовче провадження, суд закрив провадження у справі в процесі розгляду справи по суті, що розцінюється нею як порушення права на доступ до суду та ефективний судовий захист. Також позивач вважає помилковим посилання суду на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 року у справі № 189/1381/16-а та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 826/4509/17, оскільки у цих справах були інші правовідносини і фактичні обставини. 
Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому виклала свої заперечення проти вимог та доводів апелянта, вважає їх безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача і представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Згідно з п. п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір – спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. 
Отже, відповідно до змісту наведених норм визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є не суб`єктний склад її учасників, зокрема, участь у ньому суб`єкта владних повноважень, а суть (зміст, характер) спору. Так, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Під час визначення юрисдикції справи необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. 
Також колегія суддів зазначає, що для віднесення спору щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень до категорії публічно-правового обов`язковою умовою є здійснення таким суб`єктом публічно-владних управлінських функцій відносно іншого учасника спору, який не є суб`єктом владних повноважень. 
Як встановив суд, рішенням Іршавської міської ради Закарпатської області від 13.12.2018 року № 725, зокрема, узгоджено ОСОБА_2 межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 
ОСОБА_1 , як описано вище, оскаржує дане рішення з підстав порушення її прав як власника суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зокрема, як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 , між нею і третьою особою у справі ОСОБА_2 існує спір з приводу здійснення третьою особою незаконної, на думку позивача, забудови земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 (двоповерхова добудова до житлового будинку господарсько-побутових приміщень, двох житлових кімнат та гаража). З цього приводу ОСОБА_1 зверталась до Іршавського районного суду Закарпатської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про скасування дозволу на початок будівельних робіт та будівельного паспорту (справа № 301/2831/18). 
Зважаючи на описані вище обставини, колегія суддів зазначає, що фактично підставою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є порушення її прав власника земельної ділянки, суміжної з ділянкою, щодо якої оскарженим рішенням відповідача погоджено межі, і на підставі оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у третьої особи могло виникнути речове право, а саме право приватної власності на землю (погодження меж земельної ділянки є одним з обов`язкових етапів процедури отримання земельної ділянки у власність. )
При цьому, колегія суддів враховує, що в подальшому Іршавська міська рада передала ОСОБА_2 у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєструвала це право у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.02.2019 року № 156082232. 
Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, в даному випадку спір фактично стосується погодження меж між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини, що передували набуттю права власності, були фактичною складовою формування підстав набуття права власності на земельну ділянку. 
Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що даний спір є цивільно-правовим, який з огляду на суб`єктний склад підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
При цьому, та обставина, що відповідачем у справі є Іршавська міська рада, яка підпадає під визначення суб`єкта владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а також твердження позивача про те, що підставою звернення до суду з даним позовом було прийняття відповідачем оскарженого рішення поза межами повноважень та з порушенням процедури, встановлених законодавством, на думку колегії суддів, не є достатньою для віднесення спору до категорії публічно-правового, оскільки для визначення юрисдикції спору, як зазначено вище, визначальне значення має суть (характер) спірних правовідносин, а не формальні обставини та доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 
Посилання позивача на ту обставину, що суд першої інстанції закрив провадження у справі в процесі її розгляду по суті, відкривши перед цим провадження в адміністративній справі та провівши підготовче провадження, на думку колегії суддів, не впливає на законність оскарженої ухвали, оскільки згідно з нормами Кодексу адміністративного судочинства України суд може закрити провадження у справі на будь-якій стадії розгляду справи. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року про закриття провадження у справі № 260/77/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 12 березня 2020 року