ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 квітня 2020 року
м.Харків

справа № 643/15358/18
провадження № 22-ц/818/2790/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Майстренко О.М., в залі суду в місті Харкові, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції на ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на її користь, оскільки ОСОБА_2 є пенсіонером за вислугою років, а не за віком, а хворі зуби та піклування за своєю матір`ю не звільняють його від обов`язку утримувати дитину, яка продовжує навчання на денній формі. 
ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є пенсіонером, потребує лікування, має на своєму утриманні двох батьків, які потребують матеріальної допомоги, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року, який розірвано 19 грудня 2006 року.
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2010 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 доходу заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3).
Згідно довідки Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова №136458 від 11.10.2018 року, ОСОБА_3 є студентом Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, денна форма навчання.
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, оскільки ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу сину, а ОСОБА_3 потребує такої допомоги.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 
1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 
2) продовження ними навчання; 
3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 
4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 є студентом Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова денної форми навчання (а.с.6).
Відповідач ОСОБА_2 , 1976 року народження, є працездатною особою, отримує пенсію за вислугою років (а.с.22).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття.
Виписка з медичної карти стоматологічного пацієнта №200331 від 07.02.2020 року, про те, що відповідач потребує стоматологічного лікування та протезування (а.с.90), - не свідчить про неможливість ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання після досягнення повноліття.
Посилання суду першої інстанції на те, що на утриманні відповідача знаходяться батьки ОСОБА_2 , - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з огляду на таке.
Відповідач, ОСОБА_2 , 1976 року народження, отримує пенсію за вислугу років, а не за віком; тобто є працездатною особою.
Даних про наявність у нього інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати, матеріали справи не містять.
Захворювання зубів не свідчить про відсутність можливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.
Доказів, що мати відповідача перебуває на утриманні ОСОБА_2 матеріали справи не містять.
Крім того доказів, що чоловік матері ОСОБА_4 знаходиться на утриманні відповідача, також немає. 
Натомість із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 отримує пенсію за вислугою років (підполковник міліції) (а.с.82).
Даних про наявність інших осіб на утриманні відповідача немає.
При цьому повнолітній син відповідача ОСОБА_3 є студентом Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова денної форми навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує потребу відповідача щодо проходження лікування.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням вимог ст. 200 СК України, необхідним і достатнім є стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 26 жовтня 2018 року і до закінчення навчання - 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.
У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню частково.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 881 грн., з яких: 352,40 грн. - судовий збір за подачу позовної заяви та 528,60 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 26 жовтня 2018 року і до закінчення навчання - 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 881 грн., з яких: 352,40 грн. - судовий збір за подачу позовної заяви та 528,60 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук