ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8393/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  15 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                        Костюк Л.О., Черпіцької Л.Т.,
               за участю секретаря:                        Рагімової Т.О.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах невнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах невнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Уповноважений Президента України з прав людини, Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Державна прикордонна служба України, Національна поліція України про визнання нечинною  та скасування в частині  постанови від 04.06.2015  №367, із змінами відповідно до постанови  від 05.06.2019 № 474, -
                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах невнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Уповноважений Президента України з прав людини, Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Державна прикордонна служба України, Національна поліція України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили:
- визнати протиправними, тобто такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, та нечинними норми постанови Кабінету Міністрів України №722 в редакції від 16.09.2015 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367   зі змінами прийнятими постановою Кабінету Міністрів України № 474 Про внесення змін до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї від 05.06.2019:
1) абзац четвертий пункту 3 - В`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57   (ЗП України, 1995 p., №4, ст. 92; 2010 p., №65, ст. 2239) - в частині за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України;
2) абзац п`ятий пункту 3 - Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, в частині - за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників;
3) абзац сьомий пункту 3 - У разі виявлення уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону на контрольному пункті дитини, яка не досягла 16-річного віку, без супроводу осіб, передбачених в абзаці шостому цього пункту, уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону надають такій особі дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території України та невідкладно (протягом доби) повідомляють про таку дитину органам Національної поліції та забезпечують передачу дитини органу опіки та піклування за місцем її виявлення для забезпечення її соціального захисту відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»(Офіційний вісник України, 2008 p., № 76, ст. 2561), Порядку взаємодії державних органів та органів місцевого самоврядування під час виявлення розлучених із сім`єю дітей, які не є громадянами України, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 832 «Про особливості соціального захисту розлучених із сім`єю дітей, які не є громадянами України»   (Офіційний вісник України, 2016 p., № 93, ст. 3041);
- в частині - невідкладно (протягом доби) повідомляють про таку дитину органам Національної поліції та забезпечують передачу дитини органу опіки та піклування за місцем її виявлення для забезпечення її соціального захисту відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Порядку взаємодії Державних органів та органів місцевого самоврядування під час виявлення розлучених із сім`єю дітей, які не є громадянами України, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 № 832 «Про особливості соціального захисту розлучених із сім`єю дітей, які не є громадянами України».                                          
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року в задоволенні  позову відмовлено повністю.   
Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.  
Апелянти мотивували свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та постійно, разом із батьками, проживає в м. Севастополі, тобто місцевості яка відноситься до тимчасово окупованої території у розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». ОСОБА_2 27.02.2018 року досяг 14-річного віку та у нього, відповідно до пункту 2 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», виник обов`язок щодо отримання паспорта громадянина України. Так, для отримання паспорта громадянина України, ОСОБА_2 повинен звернутися до територіального органу Державної міграційної служби України, тобто перетнути межу тимчасово окупованої території.
В позовній заяві зазначено, що для виїзду з тимчасово окупованої території може бути пред`явлений виключно або паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або проїзний документ дитини. З огляду на зазначене, ОСОБА_2  не має можливості виїхати з тимчасово окупованої території для обов`язкового оформлення паспорту громадянина України, який визначає його приналежність до громадянства України, через відсутність у нього документів, які передбачені Порядком в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №722.
З урахуванням того, що у ОСОБА_2 відсутній будь-який документ, що передбачений Законом України «Про громадянство України», тому статус ОСОБА_2 на даний час невизначений, але, навіть ця обставина не повинна ускладнювати отримання ним паспорту громадянина України, який є тим документом який кваліфікує його приналежність до громадянства України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доньками ОСОБА_3 , не досягли 14-річного віку та постійно проживають в м. Севастополі, тобто місцевості яка відноситься до тимчасово окупованої території у розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». При цьому, за посиланням позивача, існує необхідність у лікуванні дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в місті Києві, проте у зв`язку з обмеженням пересування виникають складності з поверненням дітей з України до м. Севастополя, оскільки їх батько - ОСОБА_6 , приймав участь у бойових діях на Донбасі проти ЗСУ, є боржником по сплаті аліментів та не має наміру перетинати кордон, супроводжуючи дітей. В той же час, необхідність повернення дітей до місця постійного проживання - м. Севастополя обумовлюється наявністю облаштованого та комфортного житла (квартири), міцним соціальним зв`язком - догляду за хворою бабусею, навчання дітей, постійною роботою.
Також, скаржником зазначено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутній будь - який документ, що передбачений Законом України «Про громадянство України», паспорту громадянина України, який визначає його приналежність до громадянства України, тому визначення їх статусу може викликати певні труднощі, але, навіть ця обставина не повинна ускладнювати отримання ними паспортів громадянина України, який є тим документом, що ідентифікує їх належність до громадянства України.
Як зазначено в позовній заяві, всупереч Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Кабінетом Міністрів, визначає, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57.
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Таким чином, представником позивачів наголошено, що оскаржуваним підзаконним актом, який має врегулювати питання, визначені Законом, були змінені норми спеціального Закону і встановлені додаткові вимоги для гарантованого законом права на свободу пересування.
Представником позивачів зазначено, що вказані обставини зумовлюють порушення прав громадян України, зокрема дітей, які мешкають на тимчасово окупованій території та вважають себе громадянами України, але в силу законодавчих приписів не мають документів, які підтверджують їх приналежність до громадянства України. Таким чином, осіб - громадян України віком до 16 років, які не мають документів, передбачених оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367 вимушено ставлять у залежність від юридичної кваліфікації таких осіб та позбавлено юридично їх права на отримання громадянства України. Тобто, на законодавчому рівні відсутній механізм для забезпечення реалізації Конституційних права дітей, які постійно проживають на тимчасово окупованій території, а наявні приписи законодавства, тільки ускладнюють та грубо порушують, встановлені Конституційні гарантії.
Позивачі, вважаючи постанову Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367 «Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» в частині протиправною та такою що порушує їхні права та інтереси, звернулись до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. 
Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII (надалі за текстом - «Закон №1207-VII»), який визначає статус території України, тимчасово окупованих, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1207-VII, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Згідно з абзацом 8 частини першої статті 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV, свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема, на тимчасово окупованих територіях.
Порядок в`їзду осіб на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлено ст. 10 Закону №1207-VII. Приписами частини першої вказаного Закону визначено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду - виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.  
Відповідно до ст. 6 Закону №1207-VII, визначено порядок забезпечення права громадян, які проживають на тимчасово окупованій території, на отримання документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 №794-VII, Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до основних повноважень Кабінету Міністрів України у сфері національної безпеки та обороноздатності, зокрема віднесено: здійснення заходів щодо охорони та захисту державного кордону України і території України та зміцнення національної безпеки України.
Статтею 117 Конституції України передбачається, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до приписів частини першої - п`ятої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»,    Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. 
На виконання вищевказаних повноважень та у порядку, визначеному чинним законодавством України, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 04.06.2015 №367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» (далі - постанова №367), в яку в подальшому було внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №772 та постановою Кабінету Міністрів від 05.06.2019 №474. 
Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 №1636-VII (надалі за текстом - «Закон №1636-VII»), визначено особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно зі статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створено вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовано інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами. 
Відповідно до абз. 1 та 4 пункту 12.6 ст. 12 Закону №1636-VII, передбачається порядок перетину фізичними особами адміністративного кордону ВЕЗ «Крим» встановлюється з урахуванням Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; на адміністративному кордоні ВЕЗ «Крим» запроваджується тимчасовий прикордонний контроль.
Як було зазначено вище, чинним законодавством України та міжнародно-правовими актами ратифікованими відповідно до норм чинного законодавства України, встановлені певні обмеження щодо вільного пересування на тимчасово окупованих територіях.
Відповідно до положення статті 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема, у прикордонній смузі та на тимчасово окупованих територіях. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що порядок в`їзду іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Оскаржуваний Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду ухвалено Кабінетом Міністрів України на виконання спеціальних Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про що зазначено в преамбулі постанови Кабінету Міністрів України №367 від 04.06.2015.
Так, вказаний Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367 регулює питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Пунктом 3 постанови №367 передбачено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюється через контрольні пункти:
- іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області;
- громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
В`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3 - 6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 №57 (ЗП України, 1995 р., №4, ст. 92; 2010 р., №65, ст. 2239).
В`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які виїхали з цієї території для оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, здійснюється за умови пред`явлення довідки, виданої територіальним органом або територіальним підрозділом Державної міграційної служби, за формою згідно з додатком 5 (враховуючи внесені зміни                      постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №474 «Про внесення змін до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію. України та виїзду з неї»)
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII, встановлюється вичерпний перелік документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну. Так, документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: - паспорт громадянина України для виїзду за кордон; - дипломатичний паспорт України; - службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; - посвідчення члена екіпажу; - посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Так, відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (далі - постанова №57) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Пунктом 4 постанови №57 передбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1)   за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску.
На виконання статті 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 01.06.2014 №289 «Про затвердження Порядку оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, громадянам, які проживають на тимчасово окупованій території України» (далі - постанова №289).
Зазначеною постановою №289 визначено особливості оформлення і видачі паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до пункту 4 постанови №289, оформлення і видача паспорта громадянина України після досягнення 16-річного віку та обмін паспорта здійснюються у десятиденний строк. У разі звернення громадянина із заявою про видачу паспорта громадянина України вперше додатково подаються копії паспортів його батьків або одного з них.
Наведені вище норми чинного законодавства України, встановлюють механізм для перетину кордону із окупованої території на територію України осіб, які не досягли 16-річного віку та отримання такими особами паспорта громадянина України. 
Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.06.2019 №474 «Про внесення змін до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» (далі - постанова №474), яка спрямована на спрощення процедури перетину адміністративної межі з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим для дітей, які не досягли 16-річного віку.
Відповідно до вказаної постанови у разі відсутності у дитини, яка не досягла 16-річного віку паспортних документів, така дитина може виїхати з тимчасово окупованої території на підставі пред`явлення свідоцтва про народження, а також паспорта особи, що супроводжує таку дитину. Після подання всіх необхідних документів до підрозділів Державної міграційної служби, дитина, разом з особами, які її супроводжували, зможе повернутися на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим. Виїзд із вказаної території буде відбуватися на підставі дозволу Державної прикордонної служби, а повернення на окуповану територію - на підставі довідки, виданої Державною міграційною службою за місцем звернення дитини. 
Листом від 26.12.2008 року за № №758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» Міністерство юстиції України роз`яснило, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Оскаржуваний позивачами Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367 (зі змінами, зокрема внесеними постановою від 05.06.2019 №474) прийнятий відповідно до підпунктів 1 і 4 пункту 12.6 статті 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та абзацу другого частини другої статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є за своєю суттю, тими нормами права, що визначають особливий порядок забезпечення прав і свобод населення тимчасово окупованої території та є спеціальним законодавством.
Зокрема, в умовах тимчасової окупації цілями державної політики, з поміж іншого, є захист прав, свобод і законних інтересів фізичних осіб, що проживають на цій території.
Колегія суддів звертає увагу, що принципово важливим в даній ситуації є той факт, що територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя є тимчасово окупованою територією, а отже, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території» на цій території встановлено особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в умовах, коли на тимчасово окупованих територіях України мають місце порушення прав і свобод людини, держава Україна вимушена вживати всіх можливих заходів захисту свого народу (перш за все щодо малолітніх та неповнолітніх осіб) таких як, наприклад, встановлення особливого порядку перетину адміністративної межі з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим. З огляду на зазначене, та враховуючи, що органи державної влади не мають доступу до окупованих територій, встановлення особливого порядку переміщення фізичних осіб є виключною мірою захисту осіб, що проживають на окупованих територіях, від можливого вчинення незаконних дій з боку представників окупаційної адміністрації.
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,      
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах невнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року залишити без змін.             
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

             Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Костюк Л.О.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.
              
Повний текст постанови виготовлено - 18 червня 2020 року.