ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Балась Т.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року                                                                                   Справа № 640/20207/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                             Губської Л.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у справі 

за позовом           Міністерства оборони України

до                     Департаменту Державної виконавчої служби 
Міністерства юстиції України
          
про                     визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Міністерство оборони України (далі – позивач) звернулося з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 25.09.2019 ВП № 57929208 про накладення штрафу, винесеної старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2020 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 у справі № 820/3064/18, за яким відкрито виконавче провадження №  57929208, а тому державним виконавцем безпідставно накладено на нього штраф за невиконання вказаного судового рішення.
При цьому, суд зазначив, що твердження відповідача про те, що фактичним виконанням у повному обсязі такого рішення суду згідно з виконавчим документом є призначення боржнику одноразової грошової допомоги, є безпідставними та не відповідають резолютивній частині рішення суду, на виконання якого відкрито виконавче провадження.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходи, визначені законодавством, щодо примусового та ефективного виконання рішень, що докази, які подавалися позивачем державному виконавцю на підтвердження виконання покладених на нього обов`язків, не підтверджують повного виконання відповідного судового рішення, яке, на переконання апелянта, полягає у нарахуванні та виплаті боржнику відповідної одноразової грошової допомоги.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження в цій справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи, що ним виконано рішення суду, на підставі та для виконання якого відкрито відповідне виконавче провадження.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке задоволено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020, занесеною до протоколу судового засідання.
Від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, у задоволенні якого ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2018, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018:
- визнано протиправним та скасовано пункт 19 протоколу від 23.03.2018 № 31 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; 
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати висновок за формою та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;
- зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, та наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530.
12.07.2018 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 820/3064/18 про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, та наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.
17.12.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Валявським О.А. відкрито виконавче провадження № 57929208 з виконання виконавчого вказаного листа №  820/3064/18.
Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.
29.01.2019 Міністерством оборони України надіслано до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення № 248/621. 
До вказаної заяви позивачем додано витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 21.12.2018 № 134.
Зазначену заяву з доданими до неї документами державним виконавцем визнано такими, що не підтверджують виконання боржником покладених на нього обов`язків.
У зв`язку з цим, 10.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100, 00 грн. за невиконання рішення суду від 25.05.2018.
Вказаною постановою, крім іншого, боржника зобов`язано протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
19.07.2019 Міністерством оборони України надіслано до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення № 248/5415. 
До вказаної заяви позивачем долучено витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.06.2019 № 7.
Зазначену заяву з доданими до неї документами державним виконавцем визнано такими, що не підтверджують виконання боржником покладених на нього обов`язків.
У зв`язку з цим, 25.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за невиконання рішення суду від 25.05.2018.
Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову державного виконавця від 25.09.2019, звернувся до суду з цим позовом. 
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною п`ятою статті 124, частиною третьою статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3, частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно зі ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
У частинах п`ятій та шостій статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до ст. 63 Закону № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків у межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання.
При цьому, застосування до боржника таких штрафних санкцій можливе лише в разі фактичного невиконання ним своїх обов`язків та за відсутності поважних причин, які фактично унеможливили їх своєчасне та повне виконання.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим рішенням у справі № 820/3064/18 Міністерство оборони України було зобов`язано вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, та наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.
Разом з тим, 21.12.2018 та 25.06.2019 Міністерством оборони України вирішено питання про призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у Порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (прийнято рішення про відмову у призначенні відповідної допомоги), що відображено у протоколах №№  134, 7, які надавалися відповідачу разом із заявами про закінчення виконавчого провадження № 57929208 у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення в повному обсязі.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що після відкриття вказаного виконавчого провадження №  57929208 (17.12.2018) до прийняття відповідачем оскаржуваної у цій справі постанови про накладення штрафу (25.09.2019) позивачем (боржником) було неодноразово вжито заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення суду та повідомлено про це державного виконавця.
При цьому, доводи апелянта про те, що докази, які подавалися позивачем державному виконавцю на підтвердження виконання покладених на нього обов`язків, не підтверджують повного виконання відповідного судового рішення, яке, на переконання апелянта, полягає у нарахуванні та виплаті боржнику відповідної одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судовим рішенням та виконавчим листом, на підставі та на виконання якого відкрито ВП № 57929208, Міністерство оборони України було зобов`язано вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а не нарахувати та виплатити таку допомогу, як стверджує апелянт.
З приводу тверджень апелянта про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходи, визначені законодавством, щодо примусового та ефективного виконання рішень, апеляційний суд зазначає, що такі заходи, зокрема щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду, повинні вживатися державним виконавцем за наявності відповідних правових підстав, передбачених Законом  № 1404-VIIІ, які в даному випадку були відсутні.
Перевіряючи доводи всіх учасників цієї справи, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду у межах доводів та вимог апелянтів, відповідно до статті 308 КАС України, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Таким чином, апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2020 року – без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України – залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 17 березня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: