КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Ратнікова В.М.
 № 22-ц/824/6758/2020  

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                             Справа № 756/11396/18
 
18 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Ратнікової В.М.
суддів                          - Левенця Б.Б.    
                                    -  Борисової О.В.
при секретарі            -  Масловській К.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» адвоката Гузєєва Олександра Валерійовича на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Андрейчука Т.В., про відмову в роз`ясненні рішення суду в  цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Київський експертно-технічний центр держпраці", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,  ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
05 вересня 2018 року   ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Київський експертно-технічний центр держпраці", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» від 06 серпня 2018 року № 40-к про звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання працівником обов`язків, покладених на нього трудовим договором, за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експертизи та технічного нагляду департаменту експертизи об`єктів котлонагляду, підіймальних споруд та електровимірювань Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» з 06 серпня 2018 року.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У іншій частині вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 50,34 грн.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
19 лютого 2020 року Державне підприємств «Київський експертно-технічний центр держпраці»  подало до Оболонського районного суду м. Києва заяву про роз`яснення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року.
Заяву обґрунтовував тим, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у справі № 756/11396/18 є незрозумілим для відповідача, оскільки не містить зобов`язань щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У зв`язку з наведеним йому не зрозуміло чи зобов`язане ДП "Київський експертно-технічний центр держпраці" під час виконання рішення суду здійснювати виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу; чи зобов`язане ДП "Київський експертно-технічний центр держпраці" під час виконання рішення суду та за наявності звернення поновленого працівника здійснювати виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу; чи враховується період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 до періоду, за який здійснюється виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу; чи враховується період невиходу на роботу (після поновлення на роботі) до періоду, за який здійснюється виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу; за який період і яким чином, за наявності періоду тимчасової непрацездатності та нез`явлення працівника на роботу, після поновлення необхідно вносити зміни до табелю обліку робочого часу.
З урахуванням викладеного просив суд роз`яснити рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року в частині:
виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні рішення;
виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні рішення та наявності звернення працівника;
періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку;
врахування періоду тимчасової непрацездатності до періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку;
врахування періоду не виходу на роботу (після поновлення) до періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку;
внесення змін до табелю обліку робочого часу (за який період і яким чином, при наявності періоду тимчасової непрацездатності та не появі працівника на роботі після поновлення).
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року в задоволенні заяви Державного підприємства "Київський експертно-технічний центр держпраці" про роз`яснення рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Київський експертно-технічний центр держпраці", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,  ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 23 березня 2020 року представник Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» адвокат Гузєєв Олександр Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції  під час розгляду  заяви про роз`яснення рішення суду не було враховано, що відповідач просить роз`яснити йому більш повно та чітко ту частину рішення, розуміння якої викликає труднощі, оскільки при відсутності відповіді на поставлені у заяві питання, у відповідача виникають складнощі з виконання рішення суду.
З огляду на вказане, помилковим вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення з огляду на те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року є чітким та зрозумілим, а його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що він не заявляв  в позові  про поновлення на роботі позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та суд не ухвалював рішення з цього приводу. Нарахування та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відносилися до предмету та підстав позову у даній  справі. Оскільки відповідач просить роз`яснити питання, які не були предметом судового розгляду, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правові підстави для роз`яснення судового рішення  відсутні.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лиховид Максим Степанович проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представник відповідача Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому  законом порядку, причину неявки  суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у вересні 2018 року   ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» в якому просив суд: 
визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» від 06 серпня 2018 року № 40-к про звільнення його за п.3 ст.40 КЗпП України з посади начальника відділу експертизи та технічного нагляду департаменту експертизи об`єктів котлонагляду, підіймальних споруд та електровимірювань 06.08.2018 року за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором; 
поновити його на роботі в Державному підприємстві «Київський експертно-технічний центр держпраці» на посаді начальника відділу експертизи та технічного нагляду департаменту експертизи об`єктів котлонагляду підіймальних споруд та електровимірювань; 
стягнути з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на його користь моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» від 06 серпня 2018 року № 40-к про звільнення ОСОБА_1 за систематичне невиконання працівником обов`язків, покладених на нього трудовим договором, за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експертизи та технічного нагляду департаменту експертизи об`єктів котлонагляду, підіймальних споруд та електровимірювань Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» з 06 серпня 2018 року.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У іншій частині вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 50,34 грн.
Стягнуто з Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року.
Звертаючись в суд першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, Державне підприємство «Київський експертно-технічний центр держпраці» зазначало, що вказане судове рішення є незрозумілим для відповідача, оскільки не містить зобов`язань щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відмовляючи у задоволенні заяви Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» про роз`яснення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, суд першої інстанції послався на те, що рішення суду є чітким та зрозумілим, його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення, а тому зазначене рішення суду не потребує роз`яснення. Крім того, судом звернуто увагу заявника на те, що стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не було предметом судового розгляду, а тому вказане питання роз`ясненню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як  вони ґрунтуються  на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах процесуального права, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не  містить недоліків,  що  можуть  бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим,що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом,  що ухвалив рішення,  і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини  рішення,  розуміння  яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не  були  предметом  судового  розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або  закінчився установлений законом строк, протягом  якого  рішення  може  бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення. 
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення рішення,  Державне підприємств «Київський експертно-технічний центр держпраці» просило суд роз`яснити рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року в частині: виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні рішення; виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні рішення та наявності звернення працівника; періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку; врахування періоду тимчасової непрацездатності до періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку; врахування періоду не виходу на роботу (після поновлення) до періоду за який здійснюється виплата середнього заробітку; внесення змін до табелю обліку робочого часу (за який період і яким чином, при наявності періоду тимчасової непрацездатності та не появі працівника на роботі після поновлення); посилаючись на те, що вказане рішення не містить зобов`язань щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, заявник просив роз`яснити підстави та порядок нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Разом з тим, ОСОБА_1 позовної вимоги про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу не заявляв і тому, з урахуванням приписів ч.1 ст.13 ЦПК України, за якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог, судом першої інстанції питання про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалося та рішення з цього приводу не ухвалювалося.
За вимогами процесуального закону, при розгляді питання про роз`яснення рішення не можливо вносити зміни у суть рішення та торкатися питань, які не  були  предметом  судового  розгляду.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не було предметом судового розгляду, а тому роз`ясненню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач просить роз`яснити йому більш повно та чітко ту частину рішення, розуміння якої викликає труднощі і  відсутність відповідей  на поставлені в заяві питання ускладнює виконання рішення суду, колегія суддів  вважає безпідставними, так як  заявник  просив роз`яснити  рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тоді як  з такими позовними вимогами  позивач  до суду не звертався і, відповідно,  рішення суду за зазначеними  у заяві вимогами  не ухвалювалось.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, яке набрало законної сили, вбачається, що вказане рішення є чітким і зрозумілим, однозначним та не допускає подвійного трактування, а отже процесуальні підстави для роз`яснення рішення відсутні. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви  Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці»   про роз`яснення рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» адвоката Гузєєва Олександра Валерійовича.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр держпраці» адвоката Гузєєва Олександра Валерійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім  випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
          Повний текст постанови складено  19 червня  2020 року.  
          
Головуючий:                                          Судді: