Номер провадження: 22-ц/813/3565/20 
Номер справи місцевого суду: 521/19511/18
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року у складі судді Граніна В.Л.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про стягнення коштів у розмірі 224 000 гривень. Разом із позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , та заборонити ОСОБА_2 виїжджати за межі України.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року заяву  ОСОБА_1  про забезпечення позову задоволено частково;накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_3 ; в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 виїзду за межі України відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду,  ОСОБА_3  подав апеляційну скаргу,в якій просить її скасувати, як помилково постановлену. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що  ОСОБА_3  ніколи  у позивача кошти в розмірі 224000 грн не брав, будь-які докази цього позивачем не надано. Квартира, на яку накладений арешт, на праві власностіапелянту не належить, що не було перевірено судом. 
04.09.2019 ОСОБА_1 надала суду відзив на скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а ухвалу – без змін.
У судове засідання 03.03.2020 представники відповідачів не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, і апеляційний суд, заслухавши думку представника позивача, вирішив розглянути справу.
У судовому засіданні 03.03.2020 представник позивача просив відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх 
вимог,  пересвідчитися,  зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник  спір  та  існує  реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг   позовних  вимог,  дані  про  особу  відповідача,  а  також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності 
юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і 
зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що у даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також встановив відповідність забезпечення позову пред`явленим позовним вимогам.
Однак, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н/98-00894 від 14.12.1998, квартира АДРЕСА_1 , була придбана  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_3 став власником 1/3 вказаної квартири.
За таких обставин, можливо здійснити забезпечення позову шляхом накладення арешту на лише на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .
При цьому, твердження апелянта, що він ніколи у позивача кошти в розмірі 224000 грн не брав не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом при розгляді обґрунтованості заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову і законності оскарженої ухвали, оскільки стосуються розгляду справи по суті спору, тобто розгляду позову про стягнення коштів у розмірі 224 000 гривень. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу змінити в частині задоволеної заяви про накладення арешту шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. 
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року змінити в частині задоволеної заяви про накладення арешту шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 13.03.2020.

Головуючий: 
                                                            
            Судді: