Головуючий суду 1 інстанції - Половинки  В.О.
Доповідач -Карташов О.Ю.

Справа № 426/3140/19
Провадження № 22-ц/810/76/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Гаврилюк В.К.

за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.

учасники справи:
позивач – Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області
відповідач –  ОСОБА_1 
третя особа -  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку 
апеляційну скаргу
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області
на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року, ухваленого у складі судді Половинки В.О., в залі судових засідань Сватівського районного суду Луганської області в смт Сватове
у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал Олександр Євгенович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, - 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що державним нотаріусом Марківської ДНК Ченакалом О.Є. 22 листопада 2017 року на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2687 на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У свідоцтві про право на спадщину зазначено, що до складу спадщини померлого входить право на суми недоотриманих страхових виплат, що знаходяться на рахунках управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області у розмірі 30748,29 грн. 
Посилаючись на правову позицію, відображену в постанові Верховного суду України у справі №243/746/16-ц, позивач вважає, що особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до яких відноситься померлий чоловік відповідачки – ОСОБА_3 , мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження у повному обсязі, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 
Натомість ОСОБА_3 за період з 01.12.2014 року по 27.04.2017 року (час смерті) не звертався з відповідною заявою до робочих органів Фонду, у зв`язку з чим йому було фактично нараховані та залишилися невиплаченими щомісячні страхові виплати за липень-листопад 2014 року на суму 4113,15 грн. 
Щомісячні страхові виплати за період з 01.12.2014 по 27.04.2017 року могли бути нараховані ОСОБА_3 лише на підставі його заяви робочим органом Фонду за фактичним місцем його проживання (перебування). Однак останній, за життя не скористався своїм правом на отримання страхових виплат відповідно до чинного законодавства, тому страхові щомісячні виплати з 01.12.2014 року йому не нараховувалися. 
Щодо довідки, на підставі якої видано оскаржуване свідоцтво про право на спадщину, позивач зазначає, що інформація, викладена у ній, не врахована державним нотаріусом Ченакалом О.Є., і він посвідчив право відповідача на спадщину за законом на кошти у сумі 26635,14 грн, на право на які у померлого за життя не виникло. 
У зв`язку з чим позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 листопада 2017 року № 2687, видане ОСОБА_1 державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Луганської області Ченакалом Олександром Євгновичем в частині включення до складу спадщини недоотриманих ОСОБА_3 сум щомісячних страхових виплат за період з 01.12.2014 по 27.04.2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року в розмірі 26635,14 гривень та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено за необґрунтованістю.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що померлий  ОСОБА_3  не повинен був переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження здійснення йому страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою припинення виплат.
Склад спадщини, визначений державним нотаріусом Марківської ДНК Ченакалом О.Є. у свідоцтві про прийняття спадщини за заповітом, є правильним, нотаріус відповідно до вимог статті 1228 ЦК України правомірно видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі на недоотримані страхові виплати, оскільки його зміст повністю кореспондується зі змістом інформації, наданої Фондом про наявність заборгованості перед померлим  ОСОБА_3 за страховими виплатами.

Не погодившись з вказаним рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20.12.2019 року у справі №426/3140/19 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Луганської області Ченакал Олександр Євгенійович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 22Л 1.2017 № 2687 в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманих її чоловіком ОСОБА_3 сум щомісячних страхових виплат в розмірі 26635,14 грн., задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_3 щомісячні страхові виплати за період з 01.12.2014 року по 27.04.2017 року спадкодавцю нараховані не були, а відтак у розумінні ст.1227 ЦК України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини.
ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області. У зв`язку з тим, що відділення у м. Краснодоні не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до Постанови КМУ № 595, з 01 грудня 2014 року було припинено видатки на забезпечення діяльності відділення у Лутугинському районі та відповідно припинено нарахування та виплату страхових виплат потерпілому у відділенні Лутугинського району. 
Потерпілий з 01 грудня 2014 року не звертався з заявою про поновлення раніше призначеної страхової виплати до робочих органів Фонду соціального страхування України на території підконтрольній владі України, за таких підстав спадкоємець - ОСОБА_1 не має права на отримання щомісячних страхових виплат, так як ці виплати не входять до складу спадщини.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, що потерпілий ОСОБА_3 не був зобов`язаний переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою для припинення страхових виплат, а тому державний нотаріус правомірно видав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду відповідають вимогам закону та встановленим у справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно інформації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 08.11.2017 №03/2186 потерпілому ОСОБА_3 не виплачені щомісячні страхові виплати за липень – листопад 2014 року на загальну суму 4113, 15 гривень. Також необхідно донарахувати потерпілому щомісячні страхові виплати з 01.12.2014 року по 27.04.2017 року (включно), враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року на суму 26635, 14 гривень. Загальна сума недоотриманих страхових виплат складає 30748, 29 гривень.
ОСОБА_1 , яка є дружиною потерпілого, 22.11.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, відповідно до якого спадщина складається з: невиплачених страхових виплат, що знаходяться на рахунку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області в розмірі 30748, 29 гривень.
ОСОБА_3 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області в м. Краснодоні Луганської області.

Постанова Фонду про припинення страхових виплат потерпілому ОСОБА_3 у матеріалах справи відсутня.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 внесено зміни до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшло м. Сорокине (Краснодон) Луганської області.

Відповідно до статей 1216, 1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі належним чиним оцінених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки страхові виплати призначалися потерпілому ОСОБА_3 пожиттєво, постанова про припинення цих виплат виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України в м. Сорокине (Краснодоні) Луганської області не виносилася, а тому ці виплати увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не перемістився з тимчасово окупованої території України, та не набув права на страхові виплати, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не є підставою для не нарахування йому належних страхових виплат, оскільки останні є його майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про припинення забезпечення діяльності відділення у м. Сорокине (Краснодоні), та як наслідок припинення виплати страхового відшкодування потерпілому, не заслуговують на увагу, оскільки Європейський суд з прав людини зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (KECHKO v. UKRAINE, № 63134/00, § 26, ЄСПЛ, від 08 листопада 2005 року).

Доводи апеляцйної скарги про те, що на момент смерті спадкодавця -  ОСОБА_3 щомісячні страхові виплати в разі частковою чи повної втрати працездатності за період з 01 грудня 2014 року по 27.04.2017 року спадкодавцю нараховані не були, а відтак у розумінні положень статті 1227 ЦК України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи спростовуються довідкою, наданою Фондом на запит нотаріуса щодо наявності недоотриманих сум страхових виплат.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що потерпілий за період з 01 грудня 2014 року не звертався з заявою про поновлення раніше призначеної страхової виплати до робочих органів Фонду соціального страхування України на території підконтрольній владі України, оскільки потерпілий не зобов`язаний був переміщуватися з тимчасово окупованої території України для вчинення такого звернення, а відсутність такого звернення не є підставою для припинення здійснення йому раніше призначених виплат.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст. 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

Головуючий 

Судді: