ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2020 р.           Справа№ 925/1067/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Козир Т.П. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
За участю представників сторін
від позивача - Безрода Р.С.,
від відповідача - не з`явились,
від третьої особи - Драченко В.С.,
розглядає апеляційну скаргу 
Служби автомобільних доріг у Черкаській області
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 (повний текст ухвали складено 23.01.2020)
у справі №925/1067/19 (суддя Дорошенко М.В.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА"
до Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба автомобільних доріг у Черкаській області
про стягнення 338204,86 грн., -
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА 240 000, 00 грн. основного боргу, 78 827, 33 грн. інфляційних нарахувань, 19 377, 53 грн. 3 % річних, 5 073, 07 грн. судового збору і 35 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На виконання рішення видано накази.
03.01.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою від 05.12.2019 року про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 378 277, 93 грн., які належать Службі автомобільних доріг у Черкаській області, яка має заборгованість перед боржником - Дочірнім підприємством "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у справі №925/1067/19.
Заява обґрунтована тим, що станом на дату подання заяви рішення Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 року у справі №925/1067/19 не виконане боржником ні у добровільному, ні в примусовому порядку. Однак заявник вказує на наявність заборгованості Служби автомобільних доріг у Черкаській області перед ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в розмірі 7   422   931, 85 грн., а тому на думку заявника є всі підстави для звернення стягнення на грошові кошти, які належать Службі автомобільних доріг у Черкаській області, яка має заборгованість перед ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" від 03.01.2020 року про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, задоволено. Звернуто стягнення на грошові кошти Служби автомобільних доріг у Черкаській області, яка має заборгованість перед боржником - дочірнім підприємством "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 378 277, 93 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА".
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Служба автомобільних доріг у Черкаській області доказів виконання рішень Господарського суду Черкаської області від 17.01.2017 року у справі №1455/16, від 01.02.2018 року у справі №925/1591/17 і від 10.04.2018 року у справі №925/1593/17 господарському суду не надала, строк на пред`явлення до виконання наказів у зазначених справах не закінчився, за таких обставин, наявні всі підстави для задоволення заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" від 03.01.2020 року. Так місцевий господарський суд зазначив, що стаття 336 Господарського процесуального кодексу України не пов`язує звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, з вчиненням державним чи приватним виконавцем заходів примусового характеру щодо боржника.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Служба автомобільних доріг у Черкаській області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року у справі №925/1067/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано, що виконавче провадження щодо примусового виконання рішення у даній справі хоча і відкрито 06.12.2019 року, але з 13.01.2020 року лише здійснювалось передача провадження з одного органу в інший, і державним виконавцем не вчинено жодних дій, які дозволяють виявити майно, що належить боржнику, за рахунок якого можливе задоволення вимог стягувача та вжити інших заходів примусового характеру відносно боржника.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Служби автомобільних доріг у Черкаській області на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року у справі №925/1067/19 та призначено розгляд справи на 26.02.2020 року.
21.02.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 року залучено до участі у справі №925/1067/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба автомобільних доріг у Черкаській області.
26.02.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.
26.02.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшла відповідь на відзив в якій останній просив відхилити клопотання позивача щодо покладання витрат на професійну правничу допомогу на скаржника.
Також 26.02.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшло клопотання про приєднання письмових доказів за закриття провадження в якому останній просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі №925/1067/19.
В судовому засіданні 26.02.2020 року колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання Служби автомобільних доріг у Черкаській області про закриття провадження у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 року розгляд справи відкладено на 02.03.2020 року.
27.02.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшло клопотання про приєднання письмових доказів за закриття провадження в якому останній просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі №925/1067/19
В судовому засіданні 02.03.2020 року представник скаржника надав усні пояснення по справі, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Як вже було зазначено вище рішенням від 18.10.2019 року у справі №925/1067/19 Господарський суд Черкаської області задовольнив позов товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 338 204, 86 грн. і стягнув з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" 240 000, 00 грн. основного боргу, 78 827, 33 грн. інфляційних нарахувань, 19 377, 53 грн. 3 % річних, 5 073, 07 грн. судового збору і 35 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. (а.с. 59-63).
В подальшому на виконання вказаного вище рішення №925/1067/19 видано наказ від 15.11.2019 року про стягнення з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДІГЮНСА" 240 000, 00 грн. основного боргу, 78 827, 33 грн. інфляційних нарахувань, 19 377, 53 грн. 3 % річних, 5 073, 07 грн. судового збору і 35 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Загальна сума стягнення за цим наказом склала 378 277, 93 грн. (а.с. 67).
Державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. 06.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60807061 за наказом Господарського суду Черкаської області від 15.11.2019 року у справі №925/1067/19. (а.с. 111).
Також постановою від 10.12.2019 року у виконавчому провадженні №60807061 головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. передано наказ Господарського суду Черкаської області від 15.11.2019 року у справі №925/1067/19 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. (а.с. 134).
Втім, головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. виніс постанову від 26.12.2019 року у виконавчому провадженні №60807061 про скасування процесуального документу, якою скасовано свою постанову від 10.12.2019 року про передачу наказу Господарського суду Черкаської області від 15.11.2019 року у справі №925/1067/19 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. (а.с. 133).
Головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виніс постанову від 13.01.2020 року у виконавчому провадженні №60807061 про прийняття цього виконавчого провадження. (а.с. 132).
Отже, з наведеного вище вбачається, що з 06.12.2019 року (дата відкриття виконавчого провадження) рішення Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 року у справі №925/1067/19 не виконане, що також було вірно встановлено судом першої інстанції.
Окрім цього, місцевим господарським судом також було досліджено, що рішеннями Господарського суду Черкаської області від 17.01.2017 року у справі №925/1455/16 (а.с. 116), від 01.02.2018 року у справі №925/1591/17 (а.с. 112-113) і від 10.04.2018 року у справі №925/1593/17 (а.с. 114-115), які набрали законної сили, присуджено до стягнення із Служби автомобільних доріг у Черкаській області на користь дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач - боржник в даній справі) грошові кошти на загальну суму 7   422 931, 85 грн.
Відповідно до   статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"   виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
Частина перша   статті 10 Закону України "Про виконавче провадження"   передбачає, що заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої   статті 53 зазначеного Закону   виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.
Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено   статтею 336 Господарського процесуального кодексу України. Так, частинами першою, другою,      четвертою - восьмою зазначеної статті передбачено, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили. Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Арешт накладається у межах загальної суми стягнення в порядку, встановленому цим Кодексом для накладення арешту при вжитті заходів забезпечення позову. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу. У      разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.
Колегія суддів зазначає, що предметом дослідження, у даному випадку, буде факт наявності заборгованості іншої особи перед боржником в даній справі, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти на які стягувач просить звернути стягнення. 
Вказана правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ висловлена у постановах Верховного Суду від 23.07.2018 року у справі №      925/1048/17, від 10.07.2019 року у справі № 912/2199/17 та від 06.02.2020 року у справі №913/381/18.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що грошові кошти в загальній сумі 7   422 931, 85 грн. стягнуті рішеннями Господарського суду Черкаської області від 17.01.2017 року у справі №925/1455/16 (а.с. 116), від 01.02.2018 року у справі №925/1591/17 (а.с. 112-113) і від 10.04.2018 року у справі №925/1593/17 (а.с. 114-115), які набрали законної сили. 
Окрім цього місцевим господарським судом також встановлено, що  вказані рішення місцевого господарського суду не оскаржено, а строк на пред`явлення до виконання виконавчих документів за вказаними рішеннями не сплинув та доказів їх виконання сторонами не подано.
За встановлених судом першої інстанції обставин наявності заборгованості особи (Служби автомобільних доріг у Черкаській області), яка підтверджується рішеннями суду, які набрали законної сили та не виконано перед боржником у даній справі (ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"), місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про звернення стягнення в порядку   статті 336 Господарського процесуального кодексу України   на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником на користь стягувача у справі № 925/1067/19 - ТОВ «ДІГЮНСА».
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що виконавче провадження щодо примусового виконання рішення у даній справі хоча і відкрито 06.12.2019 року, але з 13.01.2020 року лише здійснювалось передача провадження з одного органу в інший, і державним виконавцем не вчинено жодних дій, які дозволяють виявити майно, що належить боржнику, за рахунок якого можливе задоволення вимог стягувача та вжити інших заходів примусового характеру відносно боржника судом першої інстанції правомірно відхилено з огляду на те, що відповідно до положень ст. 336 Господарського процесуального кодексу України, будь-які застереження чи обмеження, які пов`язують звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, з вчиненням державним чи приватним виконавцем заходів примусового характеру щодо боржника відсутні.
Колегія суддів також зазначає, що скаржник зазначаючи про те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, які дозволяють виявити майно, що належить боржнику, за рахунок якого можливе задоволення вимог стягувача та вжити інших заходів примусового характеру відносно боржника не надано доказів того факту, що рішення Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 року у справі №925/1067/19 виконане з боку відповідача (боржника) - ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у повному обсязі, або ж доказів того, що у останнього є таке майно, що дозволить виконати вказане рішення.
Натомість у даній справі № 925/1067/19 факт наявності та безспірності заборгованості Служби автомобільних доріг у Черкаській області перед ДП "Черкаський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" підтверджується рішеннями Господарського суду Черкаської області від 17.01.2017 року у справі №925/1455/16 (а.с. 116), від 01.02.2018 року у справі №925/1591/17 (а.с. 112-113) і від 10.04.2018 року у справі №925/1593/17 (а.с. 114-115), які набрали законної сили.
Крім того, слід зазначити, що відповідне звернення стягнення не породжує жодних нових чи додаткових грошових зобов`язань, а лише встановлює обов`язок особи, яка має заборгованість перед боржником, сплатити таку заборгованість на користь стягувача, тим самим погасивши у відповідній частині свою заборгованість перед стягувачем у даній справі.
При цьому, задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти в межах розгляду даної справи спрямовано виключно на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 року у справі №925/1067/19 та жодним чином не порушує права боржника (третя особа у даній справі) у справах №925/1455/16, №925/1591/17 та №925/1593/17.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Черкаській області на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофмчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня   2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.    Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Черкаській області на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року №925/1067/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 року №925/1067/19 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1067/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.03.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.В.  Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                Т.П. Козир