Справа № 129/2412/17
Провадження № 22-ц/801/764/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року	Справа № 129/2412/17	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів         Войтко Ю.Б., Матківської М.В., 
       розглянувши у порядку письмового провадження справу №129/2412/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про стягнення неустойки, відсотків річних, пені, компенсації інфляційних втрат за користування земельною ділянкою, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про зупинення провадження у справі, яка постановлена суддею Швидким О.В. в приміщенні Гайсинського районного суду Вінницької області, о 16 год 52 хв, повний текст складено 20 січня 2020 року, 

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про стягнення неустойки, відсотків річних, пені, компенсації інфляційних втрат за користування земельною ділянкою.
08 жовтня 2019 року представник ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» - Сірук О.В. подав до суду першої інстанції заяву - клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду у касаційному порядку Касаційним цивільним судом Верховного Суду судового рішення у цивільній справі №129/2309/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року зупинено провадження у даній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просила ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про зупинення провадження у справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справ по суті.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито 01 вересня 2017 року, предметом спору є стягнення неустойки, відсотків річних, пені, компенсації інфляційних втрат за користування земельною ділянкою.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт перегляду у касаційному порядку Касаційним цивільним судом Верховного Суду судового рішення у цивільній справі №129/2309/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Проте, суд, на порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги, та можливості застосування норм Цивільного кодексу України, якими врегульовано спірні правовідносини.

Разом з тим, посилаючись на вказану статтю, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» - Сірук О.В. в своєму клопотанні не вказав, а суд першої інстанції в ухвалі не зазначив які саме об`єктивні обставини унеможливлюють розгляд цієї справи до вирішення справи №129/2309/17.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є незаконною, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно квитанції від 20 лютого 2020 року (т.2 а.с.71) ОСОБА_1 сплатила 406 грн судового збору за подання апеляційної скарги. 
Проте, відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою судовий збір становить 420,40 грн.
Отже, з ОСОБА_1  слід стягнути на користь держави 14,40 грн (420,40 грн- 406 грн) недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року про зупинення провадження у справі скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 14,40 грн недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2020 року.

Головуючий                          Сопрун В.В.

Судді                         Войтко Ю.Б.
                                       
                                                       Матківська М.В.