ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3018/16                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                                                         Чаку Є.В., 
суддів:                                                                              Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.
за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного науково-виробничого підприємства "Захід" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом державного науково-виробничого підприємства "Захід" до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області, треті особи: Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

   В С Т А Н О В И В:

Державне науково-виробниче підприємство "Захід" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області, треті особи: Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання протиправних дій відповідачів з нарахування безпідставно призначених пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2; зобов`язання відповідачів припинити нарахування пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 працівникам, які не працювали на ДНВП «Захід»; зобов`язання відповідачів перерахувати пільгові пенсії працівникам, відповідно до їх стажу роботи на ДНВП «Захід», з моменту призначення пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 до моменту вирішення справи судом; стягнення з відповідачів раніше сплачених коштів за неправомірно призначені пільгові пенсії за Списком № 1 та Списком № 2.
Рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що у 1998 році підприємство було передано від Міністерства промислової політики України до сфери управління Київської міської державної адміністрації. При утворенні ГРВП «Захід» ні яких прав правонаступництва від Київської галузевої лабораторії №110 Державного оптичного інституту ім.С.І.Вавілова до створеного підприємства не передавалось, тому нинішнє підприємство ДНВП «Захід» не є правонаступником, а створене тільки на базі лабораторії, як зазначено у наказі. Вказані обставини підтверджуються Статутом підприємства від 22.01.1992 року, а також рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року та Апеляційного суду м.Києва від 19 березня 2015 року. На думку апелянта, розглядати стаж роботи у шкідливих умовах співробітників Київської лабораторії №110, а потім співробітників ДНВП «Захід», як безперервний не є правомірним та нараховані пільги не поширюються на співробітників ДНВП «Захід».
Апелянт зазначив, що співробітники Київської лабораторії №110, які потім були призначені на посади у ДНВП «Захід» не мають такого стажу роботи у шкідливих умовах, як зазначено у відповідних довідках, що були надані Пенсійному фонду України в Святошинському районі. У довідках були зазначені терміни роботи окремо у Київській лабораторії №110 та окремо у ДНВП «Захід». 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.
          Судом встановлено, що згідно з Наказом від 14.11.1991 року №25 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 1991 року №227 та з урахування листа Фонду державного майна України №Ф/172 від 30 жовтня 1991 року на базі Київської галузевої лабораторії Державного оптичного інституту імені С.І. Вавілова було створено госпрозрахункове виробниче підприємство «Захід» (т.1 а.с. 10).
10 грудня 1998 року Кабінетом Міністрів України було видано Розпорядження №1012-р про передачу державного госпрозрахункового виробничого підприємства «захід»  із сфери управління Мінпромполітики до сфери управління Київської міськдержадміністрації.
На виконання зазначеного вище розпорядження розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15 квітня 1999 року №556 ДГВП «Захід» прийнято до сфери управління КМДА.
Розпорядженням КМДА від 23 січня 2001 року №79 ДГВП «Захід» перейменовано на Державне науково-виробниче підприємство «Захід» та затверджено його Статут. 
На даний час за ДНВП «Захід» обліковуються особи, які отримують пенсію, відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідачами у зв`язку з наведеним позивачу направляються розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 та за Списком № 2.
Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДНВП "Захід" не є правонаступником прав та обов`язків будь-якої юридичної особи, однак має зобов`язання після Київської лабораторії Державного оптичного інституту ім. С.І.Вавілова.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.
Статтею 13 Закону №1788-XII визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до підпункту «а», «б» - «з» цієї статті.
Згідно з частиною другою Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі -Інструкція №21-1).
Відповідно до пункту 6.1. Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1. цієї Інструкції встановлено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.
Згідно з пунктом 6.4. Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-IV(згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Пунктом 6.5. Інструкції №21-1 встановлено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Згідно з пунктом 6.2 Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботу з урахуванням вимог абзацу 3 підпункту 1 пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
Пунктом 6.7 Інструкції встановлено, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Зазначені норми чинного законодавства передбачають наявність у підприємств обов`язку відшкодовувати Пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених колишнім працівникам таких підприємств.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу позивача (як правонаступника  Київської лабораторії №110) відповідачами  направляються розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 та за Списком № 2.
Позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі зазначав, що ДНВП «Захід» не є правонаступником Київської лабораторії Державного оптичного інституту ім. С.І.Вавілова, а тому у нього відсутній обов`язок щодо фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом Міністра оборонної промисловості СPCP і Президента Академії наук УРСР від 21.11.77 року № 518/736 з метою розширення фронту робіт по використовуванню берилію в оптико-електронних системах у складі Державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград, була організована Київська галузева лабораторія № 110 «Технології зварювання, пайки, напилювання та виготовлення берилієвих елементів для оптично-механічних і оптично-електронних приладів і систем», яка знаходилась за адресою: м . Київ,  бул. академіка Вернадського, 38.
Після проголошення Україною незалежності все коштовне єднання по обробці берилію було вивезено з території підприємства до Російської Федерації. Всі виробничі приміщення та територія підприємства були залишені в забрудненому берілійвмісними відходами стані, що створило підстави для можливого виникнення екологічної катастрофи у м. Києві. Кадрова та бухгалтерська документація нікому не передавались.
З 1991 року згідно з  Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.1991 року № 227 «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України» усе майно союзного підпорядкування переходить у відання органів державного управління України. Наказом Державного комітету Української PCP з оборонної промисловості і машинобудуванню від 14.11.1991 року № 25 на базі споруд, комунікацій та території цієї лабораторії, що перейшли у державну власність, було створено госпрозрахункове виробниче підприємство «Захід» для забезпечення виконання «Програми з очищення корпусу спец досліджень і допоміжних споруд підприємства від забруднення берилієм». Підприємство підпорядковувалося Міністерству промислової політики України та фінансувалось за рахунок Державного бюджету України. З цього часу ДНВП «Захід» було включено до реєстру підприємств підвищеної небезпеки (р/н ПНО-01.32.2004.000.88.12, перший клас) та внесено до списку підприємств які не підлягають приватизації згідно    Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». У 1998 році підприємство було передано від Міністерства промислової політики України до сфери управління Київської міської державної адміністрації, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.12.1998 року №1012-р.
При утворенні ГРВП «Захід» ніяких прав правонаступництва від Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград до створеного підприємства не передавалось, тому нинішнє підприємство ДНВП «Захід» не є правонаступником, оскільки воно створене тільки на базі лабораторії.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/6998/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 липня  2015 року, також встановлено той факт, що  ДГВП «Захід» (правонаступником якого є ДНВП «Захід» відповідно до наказу Державного комітету УPCP по оборонній промисловості і машинобудуванню від 14 листопада 1991 року № 25 (п.1) було створено на матеріальній базі, тобто на базі матеріального активу (споруд, комунікацій та іншого майна, що перейшли у власність Української держави) Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова. Вказане не може свідчити про правонаступництво ДНВП «Захід» прав і обов`язків Київської лабораторії. Судами було встановлено, що Київська лабораторія державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова не була самостійною установою чи підприємством, а мала статус організаційно-структурного підрозділу державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова (м. Ленінград).
Аналогічні за змістом висновки містяться також у постанові Верховного Суду  від 09.08.2019 року у справі № 826/11900/15.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.  
Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.
Колегія суддів зазначає, що висновки судів у справах №759/6998/14-ц та № 826/11900/15, які згідно ст.78 КАС України є обов`язковими, свідчать про відсутність підстав вважати позивача правонаступником Київської лабораторії №110, як і про неправомірність скерування відповідачем державному науково-виробничому підприємству "Захід" розрахунків на відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам.
З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів вбачає помилковість висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання протиправних дій відповідачів з нарахування безпідставно призначених пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2; зобов`язання відповідачів припинити нарахування пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 працівникам, які не працювали на ДНВП «Захід» та зобов`язання відповідачів перерахувати пільгові пенсії працівникам, відповідно до їх стажу роботи на ДНВП «Захід», з моменту призначення пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 до моменту вирішення справи судом.
Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів раніше сплачених коштів за неправомірно призначені пільгові пенсії за Списком № 1 та Списком № 2, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 7.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України № 21-2 від 27.09.2010 року "Про затвердження Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів" (далі - Постанова № 21-2) облік сплачених сум за платежами, які на певну дату надійшли понад суми, що належать до сплати, визначені як безпосередньо у звітності платника, так і за іншими документами, відображається відповідним органом Пенсійного фонду в картках особових рахунках платників у графі "Переплата".
Згідно з п. 7.2 Постанови № 21-2 суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позовна вимога про стягнення з відповідачів раніше сплачених коштів за неправомірно призначені пільгові пенсії за Списком № 1 та Списком № 2 є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки станом на час прийняття рішення у даній справі відповідачами не здійснено перерахунку пільгових пенсії працівникам, відповідно до їх стажу роботи на ДНВП «Захід», не визначено суму зайво сплачених коштів, а також позивачем не подано відповідну заяву про повернення або зарахування в рахунок майбутніх платежів суми помилково сплачених коштів.
Доводи апеляційної скарги є суттєвими і свідчать  про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає  скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

                                            П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу державного науково-виробничого підприємства "Захід" задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов державного науково-виробничого підприємства "Захід" до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області, треті особи: Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області з нарахування безпідставно призначених пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області припинити нарахування пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 працівникам, які не працювали на державному науково-виробничому підприємстві "Захід".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області, управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області перерахувати пільгові пенсії працівникам, відповідно до їх стажу роботи на державному науково-виробничому підприємстві "Захід", з моменту призначення пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 до моменту вирішення справи судом.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 03.06.2020 року.

Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          В.В.Файдюк

                                                                                                            Є.І.Мєзєнцев