Справа № 450/2020/18                                Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/1962/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                23 квітня 2020 року                                          м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням та знищенням плодових і декоративних дерев, кущів, 
                                в с т а н о в и л а:
У червні 2018 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_2  майнової шкоди, яка згідно із звітом ПП «ЕкспертМАШ» становить 10361 грн., та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., завданої пошкодженням та знищенням плодових і декоративних дерев, кущів на належній йому на праві власності земельній ділянці, що по АДРЕСА_1 . 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 , яка проживає з ним по сусідству, зайшовши на територію його господарства, 16 квітня, 04 та 31 травня 2018 року вчинила протиправні дії, а саме: пошкодила і частково знищила декоративні насадження та плодові дерева і кущі, у зв`язку з чим він тричі звертався у правоохоронні органи.
Враховуючи тривалість вчинюваних дій, зухвалість, повторюваність та цинізм, відшкодування моральної шкоди позивач оцінив у розмірі 10000 грн.
Крім того, просив вирішити питання розподілу судових витрат.
В позовній заяві позивач вказував, що він очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., однак, самого клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу із зазначенням їх розміру, розрахунку витрат та доказів на підтвердження понесення таких витрат, як того вимагає процесуальний закон (ст.137,141 ЦПК України), до суду до закінчення судових дебатів не подавав.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.
Апелянт не погоджується із висновком суду про недоведеність заявлених до відповідача вимог, оскільки він надав протоколи та довідки, складені за результатами його звернень у Пустомитівський відділ поліції, якими підтверджено, що вказані у його зверненнях протиправні дії вчинила відповідач, однак, суд не дав належної правової оцінки цим доказам.
Апелянт звертає увагу, що даючи пояснення працівникам поліції, ОСОБА_2 підтвердила вчинення описаних у зверненнях дій на ґрунті особистих неприязних відносин з ним.
Крім того, зазначає, що висновок суду суперечить нормі ч.2 ст.1166 ЦК України, згідно з якою, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Звертає увагу, що зазначене положення закону встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди і, отже, саме на відповідача покладено обов`язок довести відсутність своєї вини, однак, відповідач відсутність своєї вини у вчиненому не довела. 
02.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує свою причетність до заподіяння шкоди і вважає, що у даному спорі жодними належними та допустимими доказами її вину у заподіянні шкоди позивачу не доведено.
Звертає увагу, що складені інспектором поліції протоколи та довідки про результати проведення перевірки за зверненнями ОСОБА_1 фіксують лише його твердження про вчинення правопорушення саме відповідачем, проте, крім зазначених тверджень, жодних інших доказів, зокрема, показань свідків (очевидців події), немає.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Згідно з розпорядженнями голови Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року №05.25/2020 та 31 березня 2020 року №05.25/2020, на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 24 квітня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 
Однак, зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.04.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 23.04.2020 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. 
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.
Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Отже, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Одним із способів відшкодування майнової шкоди є відшкодування збитків.
Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватись в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодження речі тощо).
У деліктних правовідносинах у спосіб відшкодування збитків має відновитись право особи, порушене внаслідок протиправної поведінки іншої особи. 
За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відмовляючи у задоволенні вказаного позову, суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, з чиєї вини відбулось пошкодження декоративних та плодових дерев на його земельній ділянці.
Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд не дав належної правової оцінки доказам, які досліджувались у судовому засіданні, і не врахував норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1223 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.22-28).
З протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.04.2018 року, 04.05.2018 року та 31.05.2018 року встановлено, що у вказані дати ОСОБА_1 звертався у Пустомитівський відділ поліції ГУ Національної поліції у Львівській області про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій, які полягали у пошкодженні плодових та декоративних дерев і кущів на території його господарства та заподіяння йому у зв`язку з цим матеріальних збитків (а.с.6, 8, 10).
Із довідок про результати проведення перевірок за вказаними зверненнями ОСОБА_1 (а.с.7, 9, 11) встановлено, що інформація, подана у його заявах, була підтверджена внаслідок отриманих пояснень від ОСОБА_2 .
Так, зокрема, ОСОБА_2 своїми поясненнями працівникам поліції підтвердила, що дані дії вона вчиняє на ґрунті особистих неприязних відносин з позивачем, оскільки він, на її думку, неправомірно виписав із будинку онуків (а.с.11).
Проведеною перевіркою підтверджено відсутність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 та проведено з нею профілактичну бесіду про недопущення вчинення протиправних дій.
Таким чином, наведеними вище письмовими доказами, які з урахуванням вимог процесуального закону є належними та допустимими доказами, підтверджено факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 описаних у зверненнях позивача до правоохоронних органів протиправних дій щодо пошкодження плодових та декоративних дерев і кущів на території його господарства, внаслідок чого йому було завдано майнової шкоди, а тому правових підстав для висновку про те, що такі дії були вчинені іншою (невстановленою) особою, немає.
Відповідач жодних доказів, які б доводили відсутність її вини у вчиненому, або вчинення описаних у зверненнях протиправних дій іншою особою, до суду не подала.
Таким чином, ураховуючи наведені вище норми ЦК України, колегія суддів доходить висновку про доведеність факту заподіяння позивачу майнової шкоди, завданої пошкодженням декоративних та плодових дерев і кущів на території його господарства внаслідок протиправних дій відповідачки, з її вини. 
Розмір завданих позивачу матеріальних збитків підтверджено звітом (дата оцінки - 01.06.2018 року, дата складення звіту - 11.06.2018 року), складеним директором ПП «ЕкспертМАШ» - оцінювачем Матюшиним О.М. (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №201 від 15.10.2015 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №Л-1646-ПК від 30.03.2017 року), який становить 10361 грн. без ПДВ (а.с.12-51).
Об`єм пошкоджень, який визначено відповідно до протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.05.2018 року, 31.05.2018 року та обстеження, проведеного особисто оцінювачем 01.06.2018 року, наступний: пошкоджено 19 дерев, з яких: дерева яблуні - 8 шт., віком 2-4 роки; дерева вишні - 3 шт., віком 3-5 років; дерево горіху - 1 шт., віком 2 роки; дерево абрикосу - 1 шт., віком 3 роки; дерево райської яблуні - 1 шт., віком 5 років; дерева декоративної верби - 3 шт., віком 2 роки; дерево глоду - 1 шт., віком 2 роки; дерево сосни - 1 шт., віком 3 роки; і 47 кущів, з яких: кущі смородини - 20 шт., віком 3 роки; кущі малини - 25 шт., віком 3 роки; кущі агрусу - 2 шт., віком 3 роки, крім цього, повністю знищено близько 40 кущів полуниці на площі 10 кв.м. 
На пошкоджених деревах проведено глибоке обрізання стовбура дерева висотою від 0,8-1,5 м. від землі, кущі смородини, малини, аргусу в кількості 47 штук повністю вирвано або пошкоджено висотою до 0,3м, кущі полуниці в кількості 40 штук на площі 10 кв.м. повністю вирвано.
За висновком експерта-оцінювача, пошкоджені дерева в кількості 19 штук та кущі в кількості 47 штук відновленню не підлягають.
Таким чином, оцінивши наведені вище докази, колегія суддів доходить висновку про доведеність вини відповідача у заподіянні позивачеві майнової шкоди (матеріальних збитків) пошкодженням (знищенням) дерев та кущів, які росли на належній йому земельній ділянці, у розмірі 10361 грн. 
Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Враховуючі те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку, пенсіонеркою, і шкоду не завдано вчиненням злочину, колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування майнової шкоди, стягнувши з відповідача у користь позивача 1/2 частину завданих збитків - у розмірі 5180 грн.
За загальним правилом відшкодування моральної шкоди, яке міститься у статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються тяжкість та тривалість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, можливість їх відновлення, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності та справедливості. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).
Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових страт (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Враховуючи обставини справи та вимоги розумності і справедливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачеві необхідно присудити моральне відшкодування у розмірі 1000 грн.
Таким чином, з наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову - лише в частині стягнення з відповідача у користь позивача майнової шкоди в розмірі 5180 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову за наслідками апеляційного розгляду справи, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1222 грн. 85 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1834 грн. 30 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог, що сумарно становить 3057 грн. 15 коп.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) майнову шкоду в розмірі 5180 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користь  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3057 гривень 15 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 23 квітня 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                                 Копняк С.М.
       
                                                               Ніткевич А.В.