ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2020 року 
Київ
справа №813/3260/17
адміністративне провадження №К/9901/50125/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправними дій і бездіяльності, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Старости Івана Степановича на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018, прийняту у складі колегії суддів: Хобор Р.Б. (головуючий), Іщук Л.П., Попка Я.С.
І. Суть спору
1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області), третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області), в якому просив суд:
1.1. - визнати протиправними дії та бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо невиконання вимог Закону України «Про Національну поліцію» як роботодавця;
1.2. - поновити ОСОБА_1 начальником сектору реагування патрульної служби Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області;
1.3. - стягнути з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.07.2016 по 20.11.2017 у сумі 109 038, 72 грн;
1.4. - установити судовий контроль за виконанням рішення суду протягом 15 днів з дня отримання відповідачем копії постанови.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2015 ГУ МВС України у Львівській області поновило його в органах внутрішніх справ для подальшого проходження ним публічної служби, натомість ГУ НП у Львівській області всупереч прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» не здійснило переміщення в поліцію. 
3. Позивач уважає, що відповідач зобов`язаний після виконання постанови суду здійснити переміщення по службі, оскільки й надалі позивач перебуває у трудових відносинах в правоохоронному органі. Зазначає, що ОСОБА_1 після поновлення в органах внутрішніх справ перебуває у вимушеному прогулі, оскільки відповідач не виконує покладений на нього обов`язок. До того ж, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 у лютому 2016 року подав рапорт про прийняття на службу до поліції на рівнозначну посаду, якою є начальник сектору реагування патрульної служби Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі № 813/5922/15 позов ОСОБА_1 до ГУ МВС України у Львівській області, Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення в органах внутрішніх справ, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу було задоволено повністю та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області з 17.10.2015.
5. На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі № 813/5922/15, наказом ГУ МВС від 22.07.2016 № 986 о/с майора міліції ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування м.Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області з 17.10.2015.
6. Однак, наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 22.07.2016 №987 о/с майора міліції ОСОБА_1 начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області було звільнено з 06.11.2015 із органів внутрішніх справ за  пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України і наказу МВС України від 06.11.2015 №1388.
7. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 і визнано протиправними дії голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області щодо застосування пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та визнано протиправним і скасовано наказ ГУ МВС України у Львівській області від 22.07.2016 № 987 о/с про звільнення майора ОСОБА_1 з посади начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Самбора і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області.
8. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано зобов`язання по працевлаштуванню позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
9. Львівський окружний адміністративний суд постановою від 21.11.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо невиконання вимог Закону України «Про Національну поліцію» як роботодавця. Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної служби Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Стягнув з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.07.2016 по 20.11.2017 в сумі 109 038 грн 72 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
10. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що відповідачем не було дотримано передбаченого пунктом 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» права позивача бути прийнятим на службу до органів поліції.
11. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 03.04.2018 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив повністю.
12. Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив із того, що ГУ НП у Львівській області не було роботодавцем позивача, у зв`язку з чим не має правових підстав для його поновлення на рівнозначній посаді в цьому органі.
IV. Касаційне оскарження
13. У касаційні скарзі представник позивача Староста І.С. зазначає, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 є незаконною та необґрунтованою, натомість судове рішення Львівського окружного адміністративного суду у цій справі постановлено відповідно до закону і скасовано помилково.
14. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
17. Проходження служби в ОВС регламентувалося Законом України «Про міліцію», чинним до 07.11.2015 та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення №114).
18. 02.07.2015 був прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VII), який опубліковано в газеті «Голос України» від 06.08.2015 №141-142, та який набув чинності 07.11.2015.
19. Цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
20. Пунктам 8-11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ уважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
21. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
22. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в ОВС через скорочення штатів.
23. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в ОВС до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням.
24. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в ОВС відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.
25. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення №114.
26. Згідно з пунктом 10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
27. Відповідно до пункту 64 «г» Положення №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
28. Згідно з пунктом 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.
29. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
30. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
VI. Оцінка Верховного Суду
31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
32. Предметом спору у цій справі є бездіяльність ГУ НП у Львівській області щодо невиконання вимог Закону України «Про Національну поліцію» як роботодавця в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді начальника сектору реагування патрульної служби Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області.
33. З аналізу наведених вище норм права висновується, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.
34. У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.
35. Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114.
36. У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).
37. З наведеного випливає, що лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.
38. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 823/5341/15.
39. Порядок призначення на посади поліцейських визначений у статті 48 Закону №580-VII.
40. За змістом статті 52 Закону №580-VII з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.
41. Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією.
42. Частиною першою статті 51 Закону №580-VII встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об`єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.
43. Отже, Законом №580-VII передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, що вимагає вчинення певних дій як осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.
44. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 у справі № 21-3063а16 (800/323/16).
45. Разом з тим, як убачається із встановлених судами обставин справи Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області від 22.07.2016 №987 о/с майора міліції ОСОБА_1 начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Самбір і Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області було звільнено з 06.11.2015 із органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України і наказу МВС України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання».
46. Зазначений наказ про звільнення від 22.07.2016 № 987 о/с ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку.
47. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 02.02.2017 у справі № 813/2843/16 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправними дії голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області щодо застосування пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Визнав протиправним та скасував наказ ГУ МВС України у Львівській області від 22.07.2016 №987 о/с про звільнення майора ОСОБА_1 з посади начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Самбора та Самбірського району ГУ МВС України у Львівській області.
48. Проте, рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 у справі № 813/2843/16 не виконано по сьогоднішній день. 
49. Судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що виконання судового рішення про скасування наказу від 22.07.2016 №987 о/с тягне за собою автоматичне поновлення позивача на посаді, оскільки відновлюється становище, яке існувало до видання протиправного наказу. 
50. Як видно з позовної заяви у справі, яка розглядається, позивачем заявлено позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які звернені до ГУ НП України у Львівській області, а не до ГУМВС України у Львівській області, з якого, як встановлено судом, позивача було протиправно звільнено.
51. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
52. Тобто, особа підлягає поновленню на аналогічній або рівнозначній посаді в органі державної влади, з якого його було звільнено, в цьому випадку - в органах МВС України.
53. Згідно з даними ЄДР, Головне управління МВС України у Львівській області, яке було безпосереднім роботодавцем позивача і яким було звільнено позивача перебуває в стадії припинення з 06.11.2015 та, станом на сьогодні, відсутній запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
54. За таких обставин та правового регулювання, Верховний Суд підтримує висновки суду апеляційної інстанції про те, що позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернені до ГУ НП України у Львівській області не можуть бути задоволені, оскільки ГУ НП України у Львівській області є новоствореним органом, а ГУ МВС України у Львівській області в якому працював позивач не ліквідоване.
55. Крім того, слід зазначити, що адміністративний суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача прийняти позивача на роботу, оскільки прийняттю на службу до Національної поліції передує встановлена законодавством процедура конкурсу та перевірки, яка може бути проведена лише цим органом державної влади.
56. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а цей суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
57. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
58. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
59. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове' рішення - без змін.
VII. Судові витрати
60. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Старости Івана Степановича залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                              О.О. Шишов

Судді                                                                                                          І.В. Дашутін
                                                                                                                   
                                                                                                                   М.М. Яковенко