П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 19 червня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 22-7181                                                 Головуючий у1-й інстанції - Усатова І. А.
Унікальний № 760/15672/18                                                             Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
                    
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Куксюка Андрія Леонтійовича, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП -
у с т а н о в и л а:
 
У червні 2018 року ОСОБА_2 пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 34 918 грн 23 коп. матеріальної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті (а. с.1-2).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 жовтні 2017 року о 20:20 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на перехресті вул. Мінська - вул. Кільцева, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , який в послідуючому допустив зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 Б, 13.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/3953/18 від 11 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної ДТП.
Позивач є власником автомобіля Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 та відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 13/67.05.18 від 30 травня 2018 року, вартість матеріального збитку автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 54 520 грн 06 коп., також позивачем були понесені додаткові витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1 000 грн.
Вказував, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АК/7169892 в ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай», то остання керуючись  ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала позивачу завдані збитки з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 19 601 грн 83 коп.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   матеріальну шкоду у розмірі 34 918 грн 23 коп. та судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.
 
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 , адвокат Куксюк А. Л., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про  відмову у задоволенні позову (а.с.45-50).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданому через адвоката Каплю А. С., позивач заперечував проти її задоволення та вказав, що страхове відшкодування відповідно до вимог закону виплачене страховою компанією з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 54 520 грн. 06 коп., яка визначена без урахування коефіцієнту фізичного зносу, підлягає стягненню з відповідача, як винної особи, за мінусом суми виплаченого страхового відшкодування.  
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , адвоката Куксюка А. Л., на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 18 жовтня 2017 року о 20 год 20 хв.  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на перехресті вул. Мінська - вул. Кільцева, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 , який в послідуючому допустив зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 .
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/3953/18 від 11 травня 2018 року   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної ДТП.
Позивач є власником автомобіля Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АК/7169892 в ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай», яка виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 19 601 грн 83 коп.
 
 Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 13/67.05.18 від 30 травня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 54 520 грн 06 коп., а право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги Куксюка А. Л. апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, не можна вважати доведеними. Висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
          Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
          Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
          Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
          Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
          Предметом позову по даній справі є вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 грудня 2017 року.
          Статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
          За приписами ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АК/7169892 в ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» з лімітом відповідальності 100 000 грн за шкоду, заподіяну майну (а.с.8).
          Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
          У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.
          Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
          Отже висновки районного суду стосовно того, що відмова потерпілого від права на відшкодування шкоди за рахунок страхового відшкодування  за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні є помилковими, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
          Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
          Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.
          
Тобто позивач має право звернення до страховика за відшкодування майнової шкоди, а у разі якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
          Матеріли справи свідчать, що ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» відшкодувала позивачу завдані збитки у розмірі 19 601 грн 83 коп. (а.с.23), а ліміт за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АК/7169892 в ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн, отже розмір завданої шкоди автомобілю «Шкода» д.н.з.  НОМЕР_3 не перевищує ліміт відповідальності страховика.
 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
За правилами ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
У даній справі, заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної з вини ОСОБА_1 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай»,  ОСОБА_2 надав суду на підтвердження заявленого позову у копіях: постанову Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; поліс № АК/ 7169892 від 13.11.2017, за яким ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника автомобіля  «Рено» у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай»; звіт № 13/67.05.18 від 30 травня 2018 року про оцінку вартості матеріального збитку; довідку про отримання позивачем страхового відшкодування шляхом банківського переказу у розмірі 19 601 грн. 83 коп. (а.с.7-8; 10-22; 23). 
Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.4).
Дослідивши наявні у розпорядженні суду письмові докази у їх сукупності та взаємному зв`язку апеляційний суд доходить наступних висновків.
Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу були заподіяні матеріальні збитки, відбулась 22 листопада 2017 року, що встановлено судом на підставі відомостей постанови Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року. Указана постанова суду не містить відомостей щодо переліку пошкоджень, отриманих належним позивачу автомобілем «Шкода» у результаті ДТП (а.с.7).
Страхове відшкодування у розмірі 19 601 грн. 83 коп. отримане позивачем 04 червня 2018 року, тобто протягом місяця від дати встановлення судом вини відповідача у скоєнні ДТП (а.с.23).
Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 13/67.05.18 виконаний 30 травня 2018 року, тобто через шість місяців після події ДТП. Згідно з відомостями звіту огляд об`єкта оцінки проводився 01 грудня 2017  року (протягом десяти днів після ДТП) у присутності власника (а.с.13 звор.) 
Отже огляд пошкодженого автомобіля «Шкода» був проведений у відсутності ОСОБА_1 та представника (працівника, аварійного комісара або експерта) ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».
 
Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону 1961-IV).
За правилами ст. 36 Закону 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
     ,Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
     У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
     Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
     У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
     Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.
     Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.
     Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
     Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).
     Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
     Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
 
У даній справі, заявляючи позовні вимоги про стягнення  різниці між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів щодо обставин визначення ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» розміру страхового відшкодування в сумі 19 601 грн. 83 коп.
Позивачем також не надані допустимі - письмові, докази щодо характеру та обсягу пошкоджень належного йому автомобіля «Шкода» унаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , зокрема, - протокол огляду транспортних засобів, довідка уповноваженої особи Управління патрульної поліції в м. Києві тощо.  
Ураховуючи ці обставини у контексті відомостей Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 13/67.05.18 від 30 травня 2018 року, відповідно до яких сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 28 494 грн. 21 коп. (а.с.16), що не узгоджується із розміром страхового відшкодування 19 601 грн. 83 коп., визначеним відповідно до вимог ст. 29 Закону 1961-IV,  апеляційний суд не знаходить достатніх підстав вважати, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 13/67.05.18 виконаний 30 травня 2018 року за результатами огляду автомобіля у відсутності відповідача та представника (працівника, аварійного комісара або експерта) ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», стосується пошкоджень автомобіля, отриманих саме в результаті ДТП 22 листопада 2017 року.  
Водночас, як вже було зазначено вище, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  
          
Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
 За правилом ч. 2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
З огляду на встановлені апеляційним судом:  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
При ухваленні нового рішення про відмову у задоволенні позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь  відповідача підлягає стягненню 1 057 грн 50 коп. на відшкодування судових витрат відповідача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.51). 
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Куксюка Андрія Леонтійовича, задовольнити.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_6 ) 1 057  (одну тисячу п`ятдесят сім) грн 50 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома