ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року  
м. Черкаси

Справа № 710/741/17		
Провадження № 22-ц/821/369/20		
Категорія: 304030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: СТОВ «Іскрене»
       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2019 року (ухваленого в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської областіпід головуванням судді Побережної Н.П., повний текст судового рішення складено 28 листопада 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскрене» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

20 липня 2017 року  ОСОБА_1 звернулася до Шполянського районного суду Черкаської областііз позовом до СТОВ «Іскрене» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що вона є власником земельної ділянки площею 3,49 га, кадастровий номер 7125782600:02:000:0488, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іскренської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області.
Зазначена земельна ділянка у березні 2005 році була передана в оренду СТОВ «Іскрене» строком на 5 років, державна реєстрація якої здійснена 05.05.2006 за №04067990038. 
До закінчення строку дії договору оренди, зазначає ОСОБА_1 , вона неодноразово зверталася в усній, а потім у письмовій формі до СТОВ «Іскрене» з повідомленням про відсутність в неї наміру поновлювати договір оренди земельної ділянки на наступний термін, просила припинити обробіток земельної ділянки та повернути належну їй на праві власності земельну ділянку, оскільки планувала обробляти її самостійно. Проте, СТОВ «Іскрене» земельну ділянку позивачці не повернуло, посилаючись на наявність між сторонами укладеного 01 лютого 2016 договору оренди землі. 
Позивачка у своєму позові зазначає, що зазначений договір оренди землі вона не укладала та не підписувала, примірник договору оренди землі не мала.
На вимоги позивачки надати їй примірник договору,вказує ОСОБА_1 , відповідач надав копію договору оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року, згідно з яким належна позивачці земельна ділянка, 01 лютого 2016 року по акту прийому-передачі була передана в оренду СТОВ «Іскрене» строком на 15 років. 
Оскільки договір оренди на зазначених в ньому умовах позивачка не укладала, її власного волевиявлення на його укладання висловлено не було і вказаний договір є таким, що прямо порушує її права, як власника земельної ділянки, ОСОБА_1 змушена була за захистом своїх порушених прав звертатися до Шполянського райсуду Черкаської області із відповідним позовом та просила суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі №563, укладений 01 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29259324 від 14 квітня 2016 року, а також зобов`язати СТОВ «Іскрене» негайно повернути ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,49 га, кадастровий номер 5782600:02:000:0488, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що  ОСОБА_1 в встановленому процесуальним законодавством порядку не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не підписувала оспорюваний нею договір оренди землі від 01 лютого 2016 року за № 563 та не довела відсутність свого власного волевиявлення та своєї згоди на укладення оспорюваного договору на тих умовах, які він містить.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 17 грудня 2019 року,  ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте із порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просила суд скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області  від 18 листопада 2019 рокута постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги повністю. Стягнути із СТОВ «Іскрене» на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної уваги обставинам, що на момент укладення спірного договору оренди, належна позивачці земельна ділянка безпідставно знаходилась у користуванні відповідача, оскільки в порушення діючого законодавства та умов договору оренди, що був укладений раніше і строк дії якого закінчився, відповідач не повернув позивачці земельну ділянку і не поновив договір оренди на наступний термін в передбаченому законом порядку.
Також, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, висновок суду першої інстанції щодо ненадання ОСОБА_1 доказів щодо відсутності її волевиявлення на укладання спірного договору не відповідає фактичним обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу.

07 лютого 2020 року на адресу апеляційну скаргу від директора СТОВ «Іскрене» на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також у своїй апеляційній скарзі зазначив, що відповідач добросовісно виконує умови спірного договору оренди, в той час коли позивачка отримує орендну плату за ним.
Просив за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області  від 18 листопада 2019 рокузалишити без змін.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №043800 ОСОБА_1 на підставі рішення Іскренської сільської Ради народних депутатів від 22 листопада 2001 року № 19/4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,49 га в межах Іскренської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( т.1 а.с. 7).
Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 серпня 2015, номер НВ-7102682862015, Відділом Держземагенства у Шполянському районі за ОСОБА_1 було зареєстровано земельну ділянку, площею 3,49 га, кадастровий номер 7125782600:04:001:0488, розташовану в адмінмежах Іскренської сільської ради Шполянського району Черкаської області (т.1 а.с. 8-11).
За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 жовтня 2016 року, номер 70698715, 12 квітня 2016 року державним реєстратором Шполянського районного управління юстиції Черкаської області Чепур Т.О. було зареєстровано інше речове право оренди земельної ділянки строком на 15 років з правом пролонгації на підставі договору оренди землі за № 563, укладеного 01 лютого 2016 року СТОВ «Іскрене» та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 12).
Відповідно до умов договору оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене», земельна ділянка загальною площею 3,4900 га, в тому числі: 3,4900 га ріллі, кадастровий №7125782600:04:001:0488, розташована в адміністративних межах Іскренської сільської ради, Шполянського району Черкаської області передана в оренду терміном на 15 років зі сплатою орендарем орендодавцеві орендної плати в грошовій формі 2695,8 грн.(т.1 а.с. 16-18 ).
Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 1.02.2016 року, який є додатком до договору оренди землі № 563 від 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 передала СТОВ «Іскрене» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,4900 га, в тому числі: 3,4900 га ріллі, кадастровий №7125782600:04:001:0488, розташовану в адміністративних межах Іскренської сільської ради, Шполянського району Черкаської області, а орендар прийняв у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку с/г призначення. (т.1 а.с. 19).
За даними платіжних доручень від 11 грудня 2017 року та від 17 листопада 2016 року СТОВ «Іскрене» сплатило ОСОБА_1 на картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» орендну плату за земельний пай за 2017 рік у розмірі 14336,00 грн. та за 2016 рік 6881,60 грн. (т.1 а.с. 69).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1   підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Предметом даного спору є визнання недійсним договору оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене».
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Перелік істотних умов договору оренди земельної ділянки наведено в ч. 1 ст. 15 Закону.
В силу статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно п. 7 Пленуму Верховного Суду України у п. 25 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, який детально регламентує порядок визнання правочинів недійсним, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення згідно ухвали суду судово-почеркознавчої експертизи № 8324-8326/18-32 від 10 січня 2019 року підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься в графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» у договорі оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року, укладеному від імені ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене»; в рядку «(підпис)» графи Орендодавець в акті прийому - передачі земельної ділянки в оренду(додаток до договору оренди землі № 563 від 1.02.2016 року) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів;
Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься в графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» у договорі оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року, укладеному від імені ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене»; виконаний ОСОБА_1 
Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься в рядку «Підпис» графи « Орендодавець » в акті прийому-передачі земельних ділянок в оренду (додаток до договору оренди землі №563 від 01 лютого 2016 року) виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_1 (том1 а.с.132-142).
За висновком експерта Державного науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 05 вересня 2019 року №19/17/3-73/СЕ/19 ОСОБА_2 визначено, що вирішити питання «Чи підпис у договорі оренди землі № 563 від 01 лютого 2016 року, укладеному між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскрене» від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» вчинено нею чи іншою особою?» не виявилося можливим, у зв`язку з відсутністю однозначності в оцінці виявлених розбіжних ознак підписів. Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» в акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду (додаток до договору оренди землі № 563 від 01.02.2016) виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_1 (том 1 а.с. 221-230). Аналізуючи вказані експертні висновки, апеляційний звертає увагу на наступне:
Згідно умов договору оренди землі № 563 від 1.02.2016 року однією з невід`ємних частин даного договору є акт прийому-передачі об`єкта оренди, який згідно висновку обох проведених по справі експертиз ОСОБА_1 не підписувала, хоча зазначений акт оформлювався в той же день, що і сам договір оренди землі -1.02.2016 року. Вказана обставина підтверджує відсутність вільного волевиявлення позивачки на передачу належної їй на праві власності земельної ділянки в оренду СТОВ «Іскрене». 
Заслуговують на увагу доводи самої ОСОБА_1 про те, що вона не мала наміру укладати договір оренди землі на такий тривалий термін - 15 років, в той час, коли попередній договір укладався на строк 5 років, при такій невисокій орендній платі, визначеній п.9 оспорюваного договору оренди землі № 563 від 1.02.2016 року. 
Про відсутність такого вільного волевиявлення свідчать також неодноразові звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів - поліції, прокуратури, а також до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, відділ у Шполянському районі із проханням захисту її порушених прав, як власника земельної ділянки.
Доводи СТОВ «Іскрене» про те, що позивачці було відомо про існування оспорюваного договору оренди, оскільки з 2016 року вона отримувала орендну плату, не спростовують факт відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_1 на укладання оспорюваного договору на умовах, що в ньому викладені. (Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 128/3959/16-ц, провадження № 61-2422 св 19)
Сам факт перерахування СТОВ «Іскрене» на картковий рахунок ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в рахунок сплати орендної плати за договором не може рахуватися належним доказом погодження позивачки із істотними умовами договору оренди землі. Крім того, заява ОСОБА_1 на згоду щодо перерахування на її картковий рахунок із сторони СТОВ «Іскрене» коштів за орендну плату в матеріалах справи відсутня, як відсутні і докази того, що позивачка використовувала кошти, перераховані їй товариством. 
Сукупність наявних матеріалів справи свідчить про те, що доводи позивачки ОСОБА_1 про відсутність у неї вільного волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки від 01 лютого 2016 року із СТОВ «Іскрене» знайшли своє об`єктивне підтвердження.
Оскільки при укладенні договору оренди земельної ділянки № 563 від 01 лютого 2016 року між СТОВ «Іскрене» та ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення останньої, що відповідно до вимог ст.203, ч.1ст. 215 ЦК України є підставою для визнання цього договору недійсним, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2019 року підлягає до скасування із винесенням нового рішення.
Відповідно до вимог ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Шполянського районного суду Черкаської області  від 18 листопада 2019 року та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , підлягають стягненню із СТОВ «Іскрене» на користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі в загальній сумі 10 142,24 грн., що складаються із:
- Судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у сумі 640,00 грн. (том 1 а.с.1);
- Судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у сумі 960,00 грн. (640,00 грн.*150%). (том 2 а.с. 39);
- Судових витрат, понесених ОСОБА_1 із оплатою судових експертиз, призначених ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року в сумі 6292,00 грн. (том 2 а.с. 37) та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21 березня 2019 року в сумі 2250,24 грн. (том 2 а.с. 38)

Керуючись ст.ст. 258, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскрене» про визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди землі №563 від 1 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_1 (орендодавець) та сільськогосподарським підприємством «Іскрене» (орендар) у селі Іскрене, Шполянського району Черкаської області; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29259324 від 14 квітня 2016 року.
Зобов`язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Іскрене» (місце знаходження: 20623, Черкаська область Шполянський район, с. Іскрене, код ЄДРПОУ 03567925) повернути ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1 ) належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,49 га, кадастровий номер 7125782600:02:000:0488, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іскренської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області.
Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскрене» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в загальній сумі 10 142,24 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.  

Головуюча                  О.В. Карпенко

Судді         В.О. Єльцов

       Л.В. Нерушак

/повний текст постанови виготовлено 13.04.2020 року/