ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
іменем України

21 квітня 2020 року 
м. Харків

справа № 645/7060/19
провадження № 22-ц/818/2866/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування) сторін: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року в складі судді Бондарєвої І.В.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2018 року об 01 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр. Московському, 198 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим не впорався з керуванням та допустив наїзд на світлофорний об`єкт, який перебував на обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр -Трейд» ( далі - ТОВ «Укр -Трейд»).

Факт Дорожньої транспортної пригоди ( ділі - ДТП) підтверджується постановами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року по справам про адміністративне правопорушення № 645/7142/18 (провадження № 3/645/2247/18) та № 645/7159/18 (провадження 3/645/2253/18). Вказує, що 16 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості Промпобутсервіс ТАТІУС" ( далі - ТОВ "ЦНП ТАТІУС" ) та ТОВ «Укр -Трейд» укладено договір підряду № 16/11/17, відповідно до умов якого право власності на пошкоджений під час ДТП світлофорний об`єкт належить ТОВ «Укр -Трейд». 17 листопада 2017 року між ТОВ «Укр-Трейд» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (ділі - ФОП ОСОБА_3 ) укладено договір підряду № 17/11, відповідно до умов якого розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 ТОВ «Укр-Трейд» в результаті ДТП, складає 47526,00 грн з урахуванням ПДВ.

01 листопада 2019 року між ТОВ «Укр-Трейд» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Укр-Трейд» відступає, а ОСОБА_1 набуває право вимоги, належне ТОВ «Укр-Трейд» за зобов`язанням щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 15 листопада 2018 року у вигляді пошкодження зазначеного світлофорного об`єкту. 

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 47526 грн. 

28 січня 2020 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 

Відзив мотивовано тим, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна») за Полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ7698223. Відповідно до пункту 4 Полісу розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 гривень на одного потерпілого. Отже, вважає, що ПрАТ СК "ПЗУ Україна" повинна відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду у повному обсязі, тобто у розмірі 47526 грн, що не перевищує ліміт страхування. Зазначає, що саме ПрАТ СК "ПЗУ Україна" є належним відповідачем у даній справі. 

Крім того, вказаний світлофорний об`єкт більше року знаходився в експлуатації, а тому необхідно розраховувати вартість останнього на момент спричинення пошкодження, вирахувати коефіцієнт зношення та інші характеристики, що є повноваженням експерта . 

Вважає, що договір підряду № 16/11/17 від 16 листопада 2017 року не є належним та допустимим доказом для стягнення заподіяної шкоди в розумінні статей 77-80 ЦПК України. У вказаному договорі підряду зазначено розмір заподіяної шкоди - 47 526,00 грн, однак у позовній заяві не вказано, кому залишається пошкоджений світлофорний об`єкт відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів належності ТОВ «Укр-Трейд» пошкодженого світлофорного об`єкта та доказів вини ОСОБА_2 у його пошкодженні, розміру понесених збитків. Крім того, Договір підряда № 16/11/17 від 16 листопада 2017 року, укладений між ТОВ «Укр -Трейд» та ТОВ «ЦНП Татіус» свідчить про проведення до 31 грудня 2017 року робіт з реконструкції світлофорного об`єкту, розташованого в м. Харкові на перехресті між проспектом Московським, 198 та проспектом Московським , 259 за рахунок коштів ТОВ «Укр-Трейд», проте не є документом, який зобов`язує ТОВ «Укр -Трейд» проводити ремонт вказаного світлофору в майбутньому.

17 березня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, відповідач визнав факт вчинення ним ДТП та факт пошкодження світлофору та вказав, що шкода має бути відшкодована страховою компанією. Отже дані обставини є такими, що не підлягають доказуванню. Крім того, постановами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року по справам № 645/7142/18 (провадження № 3/645/2247/18) та № 645/7159/18 (провадження 3/645/2253/18) підтверджено факт вчинення вказаного ДТП відповідачем. Зазначає, що розмір майнової шкоди ґрунтується на підставі загальної вартості робіт з ремонту пошкодженого світлофорного об`єкту, а договір підряду № 16/11/17 від 16 листопада 2017 року підтверджує виникнення права власності ТОВ «Укр -Трейд» на світлофорний об`єкт. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

15 квітня 2020 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права. 

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду  апеляційної скарги має право  залишити судове рішення без змін,  а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України). 

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 15 листопада 2018 року об 01 год. 30 хв. на перехресті між пр. Московським, 198 та пр. Московським, 259 трапилось ДТП.

Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року у справі № 645/7159/18 15 листопада 2018 року об 01 год. 30 хв., Особа-1, керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Московському, 198, у м. Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив наїзд на світлофорний об`єкт та перекинувся. У зв`язку з ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. У зв`язку з чим Особа -1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до даних сайту «Судова влада України» особою, яка притягалась до адміністративній відповідальності Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/7159/18, є ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами у справі. 

16 листопада 2017 року між ТОВ «Укр -Трейд» (замовник) та ТОВ "ЦНП ТАТІУС" (підрядчик) укладено Договору підряду №16/11/17, відповідно до умов якого підрядчик зобов`язується провести реконструкцію світлофорного об`єкту, який розташований на перехресті між пр. Московським, 198 та пр. Московським, 259 в м. Харкові . 

17 листопада 2017 року між ТОВ «Укр-Трейд» та ФОП ОСОБА_3 укладено договір підряду № 17/11, відповідно до умов якого розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 ТОВ «Укр-Трейд» в результаті ДТП, складає 47526,00 грн, з урахуванням ПДВ.

01 листопада 2019 року між ТОВ «Укр -Трейд» в особі директора Ус Андрія Володимировича (первісний кредитор), та фізичною особою ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено Договору про відступлення права вимоги. 

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов`язанням щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 15 листопада 2018 року у вигляді пошкодження світлофорного об`єкту, що знаходиться у м. Харкові на перехресті між пр. Московським, 198 та пр . Московським, 259, який належить ТОВ «Укр - Трейд».

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. 

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша  статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог  ЦПК України  учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

З урахуванням вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 47 526 грн. При цьому посилався на Договірну ціну № ремонту світлофорного об`єкту, розташованого в м. Харкові на перехресті між пр. Московським, 198 та пр. Московським, 259 , складеної ФОП ОСОБА_6 ( а. с. 22).

Належних та допустимих доказів фактичного відновлення світлофорного об`єкту, виконання ремонтних робіт, придбання деталей, чи інші пристроїв для ремонту, у зв`язку з чим у відповідача виник би обов`язок відшкодувати понесені витрати, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні. 

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко 

                                                                                О.Ю.Тичкова