ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5446/20 Справа № 213/4660/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.,
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року яке постановлено суддею Князєвою Н.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ :
В листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулися з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання. Відповідач є споживачами послуг, що надаються позивачем, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість, тому просили суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по оплаті за надані житлово – комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі – 33 918,98 грн., інфляційні втрати – 8 297,81 грн., та 3% річних – 2 226,55 грн.  та сплачений судовий збір у розмірі – 1 921 грн.  
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 33 918 гривень 98 копійок, суму інфляційних втрат у розмірі 8 297 гривень 81 копійка, 3 % річних у розмірі 2 226 гривень 55 копійок, судовий збір в розмірі 1 921 гривня, а всього – 46 364 гривні 34 копійки. 
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 з 2010 року обладнана індивідуальним джерелом опаленням та відключена від мереж централізованого теплопостачання, тому з 2010 року відповідач не є споживачем послуг з надання теплової енергії (опалення), які надаються позивачем, тому нарахування є безпідставними. 
Зауважує на тому, що на підставі проектно-технічної документації, Акту вводу в експлуатацію газифікованого об`єкта від 01 грудня 2010 року та Акту №2 КПТС «Криворіжтепломережа» квартиру відповідача відключено від мереж централізованого опалення від 01 березня 2012 року.
Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання відповідачу об`єму наданих послуг з опалення в період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2019 роки, а надана інформація про нарахування, виписка з особового рахунку не доводять надання позивачем послуг.
Відповідач ОСОБА_1 звертає увагу на те, що хоча розгляд справи судом першої інстанції призначено в спрощеному порядку, справу розглянуто без повідомлення відповідача, у зв`язку з чим вважає, що суд позбавив його реалізації визначеного ст. 6 Конвенції права на захист своїх прав та інтересів.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .
Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 5).
АТ «Криворізька теплоцентраль» забезпечувало теплопостачання будинку АДРЕСА_3 , у якому розташована квартира АДРЕСА_4 , у якій зареєстрований відповідач.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі неналежно виконувались обов`язки з оплати послуг з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 , тому з нього підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року на загальну суму 44 443,34 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами склались правовідносини з отримання послуг по теплопостачанню, тому судом першої інстанції вірно застосовані положення ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Закону України «Про теплопостачання», як спеціальних актів законодавства, які регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Згідно з п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.
Згідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку з оплати послуг з теплопостачання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 44 443,34 грн., яка складається із заборгованості за надані послуги з централізованого опалення – 33 918,98 грн., 3% річних – 2 226,55 грн., інфляційних втрат – 8 297,81 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем по справі обов`язку з оплати послуг з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 , з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року на загальну суму 44 443,34 грн., згідно розрахунку, який колегією суддів перевірено та з яким колегія суддів погоджується.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги відповідача про те, що квартира АДРЕСА_1 з 2010 року обладнана індивідуальним джерелом опаленням та відключена від мереж централізованого теплопостачання, тому з 2010 року відповідач не є споживачем послуг з надання теплової енергії (опалення), які надаються позивачем, тому нарахування є безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
У п. 26 Правил вказано, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про теплопостачання», схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 № 4 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі – Порядок).
Відповідно до п. 1.2 Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.
Згідно з п. 2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.
До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.
Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.
Відповідно до п. 2.2.1 Порядку, при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.
Згідно з п. 2.3. Порядку, отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.
Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.
Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.
Відповідно до п. 2.5. Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.
Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.2 Порядку).
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до наказу від 22 листопада 2005 № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Отже, з наведеного вище слідує, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж ЦО і ГВП процедури, прийнятого на підставі заяви власника (власників) будинку.
Зазначена правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України № 6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року, у справі №915/89/16 від 02 березня 2018 року та у справі №522/401/15-ц від 25 вересня 2019 року. 
Як вбачається із матеріалів справи, згідно Акту № 2 від 01 березня 2012 року, складеного представником КПТС «Криворіжтепломережа», в квартирі АДРЕСА_5 , при обстеженні приміщення встановлено, що є видимий розрив на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, стояки ізольовані, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів в наявності, в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника – 09 грудня 2010 року, пропонується зняти навантаження (а.с. 35).
Згідно Акту приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту від 01 грудня 2010 року, ОСОБА_1 та представник ПАТ «Криворіжгаз» провели прийомку в експлуатацію будинкової мережі і внутрішнього газового обладнання і готовності його до врізки та пуску газу (а.с. 43).
Натомість, матеріали цивільної справи не містять рішення постійно діючої міжвідомчої комісії органу місцевого самоврядування з дозволом на відключення квартири відповідача від мережі централізованого опалення, тому, відповідач від`єднав окрему квартиру від централізованої системи теплопостачання без належних на те документів та в порушення норм діючого законодавства, а тому колегія суддів вважає, що недотримання відповідачем процедури відключення, встановленої чинним законодавством (самовільне відключення) та про наявність його зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів з теплопостачання.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на підставі проектно-технічної документації, Акту вводу в експлуатацію газифікованого об`єкта від 01 грудня 2010 року та Акту КПТС «Криворіжтепломережа» №2 від 01 березня 2012 року квартиру відповідача відключено від мереж централізованого опалення, оскільки відключення квартири відповідача проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, відповідач не виготовив технічні умови для правомірного відключення від центральної системи теплопостачання та не отримав відповідний дозвіл, у передбаченому законом порядку.
Слід зауважити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавчо обмежене право мешканців багатоквартирних будинків самовільно здійснювати демонтаж від системи центрального опалення, оскільки це може призвести до порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, з дотриманням принципу справедливого балансу, держава урегульовала спірне питання шляхом дотримання певної системи правил, дотримання яких є обов`язковими для відключення від системи центрального опалення.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання відповідачу об`єм наданих послуг з опалення в період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2019 роки, а надана інформація про нарахування, виписка з особового рахунку не доводять надання позивачем послуг, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 здійснювалось АТ «Криворізька теплоцентраль». 
Відповідач є споживачем послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року склала 33 918,98 грн.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що надані позивачем письмові докази відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, натомість відповідачем відповідно до вимог 12, 81 ЦПК України як суду першої інстанції, так і апеляційній інстанції не надано доказів  ненадання послуг позивачем або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розгляд справи судом першої інстанції призначено в спрощеному порядку, однак справу розглянуто без повідомлення відповідача, у зв`язку з чим вважає, що суд позбавив його реалізації визначеного ст. 6 Конвенції права на захист своїх прав та інтересів, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України,  справи незначної складності, визнані судом малозначними у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частинами п`ятою та сьомою статті 279 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Як вбачається з матеріалів справи, позов пред`явлено про стягнення заборгованості за комунальні послуги, ціна позову складає 44 443,34 грн. та дана категорія справ не відноситься до обов`язкової категорії розгляду справи в загальному порядку, що не перешкоджає розгляду у спрощеному позовному провадженні.
У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що розгляд даного позову підлягає в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду- залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 20 травня 2020 року.

Головуючий:         
                                       
Судді: