ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року	Львів	Справа № 460/1276/19 пров. № А/857/1838/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Носа С.П.,
за участі секретаря судового засідання                     Ігнатищ Л.М.,
представника позивача                                        Красовського В.Б., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 10 грудня 2019 року (рішення ухвалене у м. Рівне, судом під головуванням судді Недашківської К.М., дата складання повного тексту рішення 18 грудня 2019 року) у справі № 460/1276/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання  протиправною і скасування постанови, суд  -  
                                                              ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В травні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, яким просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №РВ423/953/000116/НП-ФС від 02.05.2019, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 417300 грн. 00 коп.
Рішенням  Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02 травня 2019 року №РВ423/953/000116/НП-ФС.
Стягнуто на користь позивача суму судового збору у розмірі 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області (код ЄДРПОУ 39780243).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції  та прийняти постанову, яким  у задоволенні позову відмовити повністю. 
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що при спробі проведення інспекційного відвідування позивачем було створено перешкоду щодо допущення інспекторів праці на проведення інспекційного відвідування; факт перешкоди підтверджує фото-техніка та відео-техніка інспекторів праці, та інспектором НП Віднічуком О.М. Відповідач зазначає, що не допуск інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування є підставою для застосування штрафу у порядку   статті 265 Кодексу законів про працю України, оскільки таке порушення охоплюється поняттям «порушення законодавства про працю». Відтак, у контролюючого органу були усі правові підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за постановою №РВ423/953/000116/НП-ФС. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Доводи відзиву на апеляційну скаргу по суті співпадають з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні. 
Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на електронну пошту, зазначену даним учасником справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляв.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що начальником Управління Держпраці у Рівненській області винесено наказ від 01.04.2019 №540 «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 », відповідно до якого наказано інспекторам праці провести з 01.04.2019 по 02.04.2019 включно інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , ковбасний цех (далі іменується - Наказ №540) (а.с.22).
Управлінням Держпраці у Рівненській області сформовано направлення на інспекційне відвідування від 01.04.2019 №418/71-09-27 щодо проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с.24).
Інспекторами праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 01.04.2019 №РВ423/953/НП (далі іменується - Акт від 01.04.2019), відповідно до якого інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці: ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: виробничі, адміністративній приміщення за адресою: 35740,  Рівненська область АДРЕСА_2 (а.с.25).
Позивачем подані письмові заперечення та зауваження від 15.04.2019 до Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування №РВ423/953/НП (а.с.29).
Начальником Управління Держпраці у Рівненській області винесено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 24.04.2019 №РВ423/953/НП, яким постановлено розглянути справу про накладення штрафу відповідно до частини другої   статті 265 Кодексу законів про працю України, яка відбудеться 02.05.2019 о 14:30 за адресою: 33028, місто Рівне, вулиця Лермонтова, 7, кабінет №208 (а.с.50).
02 травня 2019 року позивач подав до Управління Держпраці у Рівненській області письмові пояснення щодо розгляду справи про притягнення до відповідальності (а.с.33), відповідно до яких вказував на відсутність будь-яких порушень з боку суб`єкта господарювання та на відсутність правових підстав для накладення штрафу.
Першим заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 №РВ423/953/000116/НП-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 417300,00 грн. за порушення законодавства про працю у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці: ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: виробничі, адміністративній приміщення за адресою: 35740,  Рівненська область, Здолбунівський район, смт. Мізоч, вул. Б. Хмельницького, 28, (далі іменується - Постанова №РВ423/953/000116/НП-ФС) (а.с.20).
Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено суду обставин щодо створення посадовими чи уповноваженими особами позивача чи позивачем безпосередньо перешкод у діяльності інспектора праці щодо не допуску до приміщень, а відтак складу порушення немає. Зазначає, що    акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування з підстави створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці не є правовою підставою для прийняття керівником контролюючого органу рішення про накладення штрафу у відповідності до Порядку №509. Крім того, вказує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду (яке набрало законної сили) від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 визнано протиправним та скасовано наказ №540, який і був підставою для проведення у позивача інспекційного відвідування. Скасування наказу №540 свідчить про неможливість застосування до суб`єкта господарювання юридичних наслідків, що за своєю правовою суттю є реалізацією такого наказу. Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення - постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС у порядку   статті 77 КАС України, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
    
         ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України.
   Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  №96 від 11 лютого 2015 року (надалі по тексту постанови іменовано –Положення №96) державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно пп. 6 п. 4 цього Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Спірні правовідносини щодо порядку проведення інспекційного відвідування на дату винесення оскаржуваної постанови (02.05.2019 року) регулювалися Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі по тексту Закон № 877), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).
Як слідує з положень пункту 1 частини третьої статті 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). 
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 зазначеного Закону). 
За правилами частини 4   статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених   Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Відповідно до частини першої   статті 4 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
У разі якщо суб`єкт господарювання на відповідний плановий період включений до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) одночасно кількох органів державного нагляду (контролю), відповідні планові заходи здійснюються органами державного нагляду (контролю) комплексно - одночасно всіма органами державного нагляду (контролю), до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) яких включено суб`єкта господарювання (частина друга   статті 4 Закону України №877-V).
Здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено.
Відповідно до частини третьої   статті 4 Закону України №877-V, планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі – Порядок №295).
Колегія суддів зважає на ту обставину, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 визнано нечинною.
   Водночас, за змістом частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14.05.2019.
Тому, норми постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення.
(Аналогічна позиція, викладена в постанові ВС України від  17 жовтня 2019 року у справі №420/5895/18).
Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
Пунктом 5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог   Кодексу Законів про працю України   та   Закону України «Про відпустки»); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.
Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.
Відповідно до пункту 8 Порядку №295, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Судом встановлено, що інспектор праці не повідомляв попередньо об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування.
Відповідно до пункту 11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:
1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Відповідач вказує, що 01.04.2019 інспекторами праці здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у суб`єкта господарювання - позивача, внаслідок чого інспекторам не надано доступу до виробничих, службових, адміністративних будівель об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
В акті від 01.04.2019 вказано: на виконання наказу Управління від 01.04.2019 №540 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 ; проте, прибувши на об`єкт за адресою провадження господарської діяльності о 13 год. 50 хв., охоронцем даного об`єкта      та особою, яка назвалася власником даного об`єкта, в грубій формі створено перешкоду щодо допущення інспекторів праці на проведення інспекційного відвідування; факт перешкоди підтверджує фото-техніка та відео-техніка інспекторів праці, та інспектором НП Віднічуком О.М.
Відповідно до частини першої   статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Зі змісту оскаржуваної Постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС вбачається, що остання винесена на підставі, зокрема, абзацу 7 частини 2   статті 265 КЗпП України.
Відповідно до абзацу 7 частини 2   статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Відповідач стверджує, що позивачем створено перешкоди у діяльності інспектора - не надано доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
З даного приводу апеляційний суд зазначає, що не допуск інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування та ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця, за своєю суттю являються виразом активних дій суб`єкта господарювання, що унеможливлюють проведення відповідної перевірки (пряма відмова посадової чи уповноваженої особи товариства допустити інспекторів до перевірки).
Не допустити до проведення інспекційного відвідування чи відмовити у доступі до приміщень може виключно посадова або уповноважена особа суб`єкта господарювання. Тобто, ідентифікація особи, яка створила перешкоди у діяльності інспектора праці, є визначальною обставиною.
Натомість, судом встановлено, що позивач жодним чином не відмовляв інспекторам праці у проведенні інспекційного відвідування та у доступі до приміщень, оскільки повідомив про його відсутність на роботі.
Натомість, інспекторами праці жодним чином не встановлено осіб, які вчинили, на їх думку, недопуск до приміщень.
Суд також зазначає, що інспектори праці мали можливість здійснити повторний виїзд (вихід) на адресу провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 на наступний день - 02.04.2019, проте цього не зробили (Наказ №540 передбачав можливість здійснення інспекційного відвідування з 01.04.2019 по 02.04.2019 включно).
Крім того, колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів»   (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 р. за №1500/31368) (далі іменується - Наказ №1338) (чинний на момент проведення інспекційного відвідування) затверджено форми документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів, зокрема, Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування.
У формі Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування міститься рядок «Інспекційне відвідування/невиїзне інспектування       (необхідне відмітити) неможливо провести у зв`язку з: створенням перешкод у діяльності інспектора праці: «ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: (за наявності відповідної інформації вказати:      адресу приміщення, до якого не допускається інспектор праці; за відсутності адреси слід вказати опис місцевості, на якій розташоване приміщення, будь-які інші додаткові      дані, що ідентифікують приміщення; інформацію щодо осіб, які вчиняють перешкоди)».
В Акті від 01.04.2019 міститься відмітка саме навпроти змісту вказаної вище підстави, та вказана адреса. Натомість, у даній графі відсутня будь-яка інформація щодо особи чи осіб, які вчинили такі перешкоди.
Окрім того, у графі «Перешкоджання зафіксовано засобами аудіотехніки, фототехніки, відеотехніки (необхідне відмітити)» містяться відмітки про фіксацію «фототехніки» та «відеотехніки».
Однак, як встановлено у судовому засіданні суду першої інстанції, такі фіксування здійснювалися на особисті мобільні телефони інспекторів праці, що не є недопустимими доказами у справі.      
Таким чином, відповідачем не доведено суду обставин щодо створення посадовими чи уповноваженими особами позивача чи позивачем безпосередньо перешкод у діяльності інспектора праці щодо не допуску до приміщень, а відтак складу порушення немає.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення»   затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі іменується - Порядок №509) (чинний на момент проведення інспекційного відвідування).
Відповідно до пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі:
рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;
акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що уповноважена особа Управління Держпраці у Рівненській області не має повноважень щодо накладення штрафу на підприємство на підставі Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування.
Дана позиція узгоджується з нормами пунктів 16, 17 Порядку №295.
Так, відповідно до пункту 16 Порядку №295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Відповідно до пункту 17 Порядку №295, копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.
Тобто, після складання Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування з підстави створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці, примірник такого Акта підлягає надісланню об`єкту відвідування виключно з метою усунення перешкод, що стали підставою для неможливості проведення інспекційного відвідування.
Отже, Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування з підстави створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці не є правовою підставою для прийняття керівником контролюючого органу рішення про накладення штрафу у відповідності до Порядку №509.
Правовою (юридичною) підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за   статтею 265 Кодексу законів про працю України   є акт посадової особи (осіб) контролюючого органу, складений за результатами проведеного інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, в якому викладений чіткий та повний опис виявлених порушень законодавства про працю, передбачених частиною другою   статті 265 Кодексу законів про працю України. Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування можу слугувати лише підставою для вжиття заходів до суб`єкта господарювання щодо усунення перешкод.
Також суд зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області - задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Рівненській області «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » №540 від 01.04.2019.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 (а.с.145) апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 - без змін. Тобто, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 визнано протиправним та скасовано Наказ №540, який і був підставою для проведення у позивача інспекційного відвідування. 
Скасування наказу №540 свідчить про неможливість застосування до суб`єкта господарювання юридичних наслідків, що за своєю правовою суттю є реалізацією такого наказу.
Частиною першою   статті 370 КАС України   визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини четвертої   статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС від 02.05.2019 року, та задоволення позовних вимог позивача.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування   відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,          
 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області  - залишити без задоволення.
Рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 10 грудня 2019 року у справі № 460/1276/19 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 12 березня 2020 року.