Ухвала    
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 332/1505/15-ц
провадження № 61-5669св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,       Коротенка Є. В.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про закриття провадження у справі правонаступником, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня                 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня              2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до                  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Заводський районний суд м. Запоріжжя заочним рішенням від 24 травня                2016 року позов банку задовольнив. Стягнув в солідарному порядку з                     ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1 454 246,39 грн заборгованості за кредитним договором               № 0711/0408/45-007.  Вирішив питання про судові витрати у справі.
 
Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 14 грудня 2017 року заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року залишив без змін.
У касаційній скарзі, поданій 03 січня 2018 року до Верховного Суду,                 ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Заводського районного суду                    м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із  Заводського районного суду м. Запоріжжя.
 
11 вересня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2020 року замінив позивача у справі, з ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».
ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до Верховного Суду із заявою про закриття провадження у справі з підстав передбачених пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
В обґрунтування заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» посилається на те, що товариство є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», станом на 17 липня                2018 року у ОСОБА_1 відсутні кредитні зобов`язання за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № 0711/0408/45-007, у зв`язку з їх виконанням у повному обсязі, тому предмет спору у цій справі відсутній.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Схожого за змістом висновку дійшов Верховний Суд у постановах                          від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження                                              № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).
Ураховуючи, що на час відкриття провадження у справі та ухвалення судами рішень по суті заявлених вимог зобов`язання за кредитним договором не були припинені, тобто предмет спору існував, в задоволенні заяви про закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України слід відмовити.
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Керуючись  статтею  255 ЦПК України,  Верховний Суд у складі колегії суддів 
Другої судової палати Касаційного цивільного суду
                                               УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про закриття провадження у справі № 332/1505/15-ц з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України відмовити. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
Є. В. Коротенко