Ухвала    
 
27 травня 2020 року
м. Київ
справа № 128/1701/13-ц
провадження № 61-5188 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 травня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс», приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької Олени Юріївни, про визнання недійсними акту уцінки, протоколу результатів проведених прилюдних торгів та акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, свідоцтва, тлумачення правочинів, договору та визнання права власності на житлове приміщення,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2013 року     ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 травня  2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, у задоволенні позову     ОСОБА_1 відмовлено.
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                    ОСОБА_1 , здана до поштового відділення 16 березня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиноюпершою статті 390 ЦПК України, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2020 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень неповажними, указану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати суду докази отримання повного тексту судового рішення, касаційну скаргу з зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження та доплатити судовий збір, у строк до                04 травня 2020 року.
У травні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, з яких вбачається, що недоліки усунутов повному обсязі.
Як на підставу пропущення строку    ОСОБА_1 посилалася на те, що він пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримала поштою лише 14 лютого 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернулася з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 643/13788/15-ц, від 04 квітня 2018 року у справі                   № 904/5212/17, постанові Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права,    що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області                       від 02 травня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду                      від 05 лютого 2020 року на підставі пунктів 1, 4 частини другоїстатті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX              (далі - Закон № 540-IX).
Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 390, 393, 395 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України та Законом                      № 540-IX, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 травня 2018 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року. 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу № 128/1701/13-ц за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький регіональний молодіжний житловий комплекс», приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької Олени Юріївни, про визнання недійсними акту уцінки, протоколу результатів проведених прилюдних торгів та акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, свідоцтва, тлумачення правочинів, договору та визнання права власності на житлове приміщення.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара