ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2764/20 Справа № 210/4865/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
сторони справи :
позивач- ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство "Криворіжіндустрбуд",
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року, ухваленого суддею Ступак С.В. у місті Кривому Розі, 
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" (надалі – ПрАТ"Криворіжіндустрбуд") про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку при розрахунку, компенсації втрати частини доходу, в зв`язку  із порушенням строку виплати.
В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що він був прийнятий на посаду покрівельника 03.03.2016 року згідно Наказу від 02.03.2016 року на Приватне акціонерне товариство "Криворіжіндустрбуд". Звільнений 01.07.2019 року за згодою сторін за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки ПрАТ"Криворіжіндустрбуд" № 109 від 12.08.2019 року заборгованість зі заробітної плати становить 45266,46 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 45266,46 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 52303,68 грн., та інфляційні витрати у розмірі 1615,45 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 45266,46 грн., середній заробіток за затримку виплати заробітної плати у розмірі 52303,68 грн., інфляційні витрати у розмірі 1615,45 грн. Стягнуто з ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40. 
Не погоджуючись із рішенням суду ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення середнього заробітку та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в їх задоволенні. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд невірно здійснив розрахунок середнього заробітку в порядку ст.117 КЗпП України, за 288 робочих днів з 01 травня 2018 року, не урахував дату звільнення позивача з 01 липня 2019 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудові книжці, позивач ОСОБА_1 працював покрівельником на ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" з 03 березня 2016 року (а.с. 7-8).
Згідно наказу № 42-К від 01.07.2019 року ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін, за ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Як видно з довідки №62 від 05 квітня 2019 року ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 181,61 грн. (а.с.10). 
Згідно інформації, що міститься в довідці № 109 від 12.08.2019 року, виданої ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі у період з травня 2018 року по липень 2019р. становить 45266,46 грн. (а.с. 11).
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався, що через несвоєчасну виплату заробітної плати, відповідач має виплатити йому компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи доведений розмір заборгованості по заробітній платі 45266,46 грн. стягнув її із інфляційними витратами в сумі 1615,45 грн. Також суд посилаючись на положення ст.117 КЗпП України стягнув середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з травня 2018 року по 01 липня 2019 року в сумі 72459,20 грн.
Колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції, в оскаржуваній частині судового рішення, з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. 
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в частині визначення розміру середньої заробітної плати за порушення строків її виплати. В частині стягнення заборгованості по заробітній платі та інфляційним витратим рішення суду не оскаржується. 
Між сторонами виник спір з питання дотримання відповідачем, як роботодавцем, вимог трудового законодавства в частині своєчасної виплати заробітної плати позивачу при звільненні.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не оспорюється та матеріалами справи доведений розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 у період з травня 2018 року по липень 2019р. складає 45266,46 грн.
Матеріали справи не містять відомостей про виплату даного розміру заборгованості позивачу. В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" визнає, що заборгованість по заробітній платі не виплачена.
Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги відповідача, щодо періоду стягнення середнього заробітку, який згідно положення ст.117 КЗпП України, підлягає стягненню лише при порушені строків виплати заробітної плати при звільнені.
Матеріалами справи встановлено, що останній робочий день у позивача був 01 липня 2019 року, отже початок періоду несвоєчасної виплати заробітної плати починається з 02 липня 2019 року. Отже, висновок суду про період нарахування середнього заробітку з 01 травня 2018 року, тобто з дня порушення строків виплати позивачу заробітної плати, не відповідає вимогам діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства по оплату праці» судам надано роз`яснення у пункті 20, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність.
Отже, саме на відповідача покладений обов`язок довести  відсутність у заборгованості зі сплати заробітної плати. Проте, разом із поданою апеляційною скаргою, відповідач ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" не надав докази проведення оплати заборгованості у повному обсязі. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що  період стягнення середнього заробітку має бути визначений з дня наступного після дати звільнення до  ухвалення судового рішення за період з 02 липня 2019 року по 26 березня 2020 року. 
Виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача 181,61 грн.. та кількості робочих днів за період 02 липня 2019 року по 26 березня 2020 року -187 дня, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні має становити 33961,07 грн., виходячи з розрахунку (187 дня х 181,61 грн. ).
На підставі викладеного,  колегія суддів прийшла до переконання, що оскаржуване  рішення частині стягнення  з ПрАТ "Криворіжіндустрбуд"  на користь ОСОБА_1  середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати ухвалено  без повного урахування наявних у справі доказів, із порушенням вимог законодавства,   тому згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в оскаржуваній частині та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 та стягнення з ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2019 року по 26 березня 2020 року в сумі 33961,07 грн. 
В частині стягнення заборгованості та інфляційних витрат, рішення суду не оскаржується.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 376, 381, 381-383 ЦПК України, суд,

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2019 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати за період з 01 травня 2018 року по 01 липня 2019 року в сумі 52303,68 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2019 року по 26 березня 2020 року в сумі 33961,07 грн. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 26 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: