ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2020 р.           Справа№ 910/1751/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 

Розглянувши у письмовому провадженні без виклику учасників справи апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/1751/20 (суддя Босий В.П., м.  Київ)

за позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав, м.  Київ
до 1) Громадської організації "Українська агенція з авторських та суміжних прав", м. Київ
2) Japanese Society for Rights of Authors Composers and Publishers (JASRAC), Токіо, Японська держава
про визнання недійсним договору

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (надалі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до  Громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» (надалі-відповідач-1) та Japanese Society for Rights of Authors Composers and Publishers (JASRAC) (надалі-відповідач-2), в якій просила суд визнати недійсним Договір  про заміну сторони до Договору про взаємне представництво інтересів від 03.09.2014, укладеного між Japanese Society for Rights of Authors Composers and Publiіshers (JASRAC), Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та Громадською організацією «Українська агенція з авторських та суміжних прав».
Ухвалою Господарського суду  міста Києва від 12.02.2020 у справі №  910/1751/20 позовну заяву Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі                       № 910/1751/20 (суддя Босий В.П., м. Київ) повернуто позовну заяву Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» до  Громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» та Japanese Society for Rights of Authors Composers and Publishers (JASRAC) про визнання недійсним Договору про заміну сторони до Договору про взаємне представництво інтересів від 03.09.2014 повернуто позивачу на підставі ч. 4 ст.  174 Господарського процесуального кодексу України.
При винесенні вказаної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не усунуто зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (надалі-скаржник)  звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу  №  910/1751/20 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме: ст.ст. 4, 80, 81, 162, 164, 172, 174, 177, 182 Господарського процесуального кодексу України. 
Місцевий господарський суд порушив вимоги ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник вважає,  що він  виконав вимоги ухвали від 12.02.2020, однак суд першої інстанції не дослідив надані позивачем пояснення та дійшов помилкового висновку про невиконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 про залишення позовної заяви Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» без руху.
На переконання заявника апеляційної скарги, ним було детально викладено у позовній заяві обставини, відповідно до яких Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не має можливості володіти копією та/або оригіналом оспорюваного правочину. 
Скаржник вважає, що ненадання позивачем копії та/або оригіналу оспорюваного правочину не може бути підставою для залишення такої позовної заяви без руху, якщо позивачем були вжиті заходи забезпечення доказів або подано клопотання про витребування доказів у порядку визначеного нормами Господарського процесуального кодексу України.  Так, позивачем до позовної заяви було подане клопотання про витребування доказів у порядку передбаченому ч. 4 ст. 164, ч. 2 ст. 80, ч.ч 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.
На думку скаржника, в ст.ст. 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України  не передбачено  обов`язок позивача вживати законних заходів для притягнення винних осіб до відповідальності та/або надавати відомості щодо вжиття таких заходів, як умову прийнятності позовної заяви до розгляду, а тому не може бути підставою для перешкоди позивачу реалізувати своє право на звернення  до господарського суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів в порядку господарського судочинства.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
05.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач-1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги  Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" в повному обсязі, через її необґрунтованість, не доведеність, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/1751/20 залишити в силі та без змін.
Відповідач-2 не скористався своїм правом згідно з ч. 1  ст. 263 ГПК України  та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Частиною 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи  між суддями від 17.03.2020 апеляційну скаргу Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у справі №  910/1751/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Разіної Т.І., суддів: Тарасенко К.В. та Іоннікової І.А.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у справі № 910/1751/20 апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 про повернення позовної заяви залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 910/1751/20 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/1751/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2020 у справі № 910/1751/20 виправлено описку в даті надання строку подання документів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2020 у справі № 910/1751/20 було витребувано у Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» оригінал позовної заяви із доданими до неї документами, яку було повернуто заявнику на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №    910/1751/20.
04.05.2020 через відділ діловодства Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи позовної заяви Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав».
Однак, подана скаржником позовна заява Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» з доданими до неї документами, судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки на титульному аркуші позовної заяви, яку було подано скаржником відсутній штамп канцелярії Господарського суду міста Києва. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів, зокрема, з наявної копії позовної заяви Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» остання місить штамп Господарського суду міста Києва.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 9. Розділу 2 
Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, яка затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 
 20 серпня 2019 року N 814 (чинної станом на дату винесення ухвали місцевим господарським судом-26.02.2020) на першому аркуші вхідного документа у правому нижньому куті або вільному від тексту місці проставляється реєстраційна позначка (штамп), в якому зазначаються дата реєстрації, реєстраційний номер (та за необхідності - найменування суду) і підпис особи, яка здійснила реєстрацію документа, а в разі необхідності - і час подання документа.
Відтак суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позивачем не виконано вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 щодо надання саме оригіналу повернутої позовної заяви з доданими до неї документами ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/1751/20.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідачів 1, 2 про визнання недійсним договору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у даній справі позовну заяву Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» до Громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» та Japanese Society for Rights of Authors Composers and Publishers (JASRAC) про визнання недійсним договору залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали; встановлено Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: конкретизування позовної вимоги шляхом зазначення реквізитів спірного договору або подання письмових пояснень із зазначенням обставин які унеможливлюють позивача володіти такою інформацією; подання письмових пояснень із викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує обставини зникнення спірного договору; подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн у встановленому законом порядку.
24.02.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва на викання ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у даній справі від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (підписана 21.02.2020), з доказами сплати судового збору та письмовими поясненнями.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подані позивачем письмові пояснення аналогічні за своїм змістом позовній заяві. В той час, як судом, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.02.2020, звернуто увагу позивача на те, що ним не зазначено та не надано доказів в підтвердження з`ясування обставин зникнення спірної додаткової угоди в державній організації та дій спрямованих на притягнення винних осіб до відповідальності, а також не вказано обставин за яких підприємство позивача позбавлено можливості володіти інформацією стосовно правочину в якому він є стороною, чим не дотримано вимоги п. 5 ч. 3   ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено    докази, що підтверджують такі обставини.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, Північний апеляційний господарський суд    дійшов висновку, що  апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Положеннями ст. 1 ГПК України визначено, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України   юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.
Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено ст.ст.  162, 164 ГПК України.
Згідно з частинами 1, 3, 4, 7 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.
Так, повертаючи позовну заяву Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем не в повному обсязі усунуто визначені ухвалою суду від 12.02.2020 недоліки позовної заяви, а саме не надано доказів в підтвердження з`ясування обставин зникнення спірної додаткової угоди в державній організації та дій спрямованих на притягнення винних осіб до відповідальності, а також не вказано обставин за яких підприємство позивача позбавлено можливості володіти інформацією стосовно правочину в якому він є стороною, чим порушено вимоги п. 5 ч. 3  ст. 162 ГПК України.
Як вбачається зі змісту позовної заяви Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (копія якої наявна в матеріалах справи) позивач зазначає, що спірний договір, в якому він є стороною, зник після звільнення ОСОБА_1 із посади керівника Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав», у зв`язку з чим точна дата укладення такого договору не відома. Також позивач зазначає про відсутність у нього копії (або оригіналу) тристороннього Договору  про заміну сторони до Договору про взаємне представництво інтересів від 03.09.2014 станом на дату підписання позовної заяви.
У тексті позовної заяви є посилання позивача на те, що у зв`язку з відсутністю копії (або оригіналу) тристороннього Договору про заміну сторони до Договору про взаємне представництво інтересів від 03.09.2014,  ним буде приєднано до позовної заяви клопотання про витребування доказів.
В силу приписів ч. 4 ст. 164 ГПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ГПК України  учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Отже, чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачено, що позивач до позовної заяви додає ті докази,  які на його думку (позивача) підтверджують викладені у позовній заяві обставини, та у разі не можливості самостійного подання того доказу (доказів) подати відповідне клопотання про витребування такого (таких) доказу (доказів) судом.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у переліку доданих до позовної заяви документів міститься посилання на клопотання про витребування доказів разом з додатками від 31.01.2020 (1 екз. на 6 арк). 
Відтак, позивач скористався наданими йому процесуальними правами та заявив клопотання про витребування доказів, а саме тристороннього Договору  про заміну сторони до Договору про взаємне представництво інтересів від 03.09.2014.
Так, у письмових поясненнях, які були подані на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 позивач, зазначає, що ним було вжито всіх необхідних заходів з метою отримання копії оспорюваного правочину шляхом направлення адвокатського запиту (який був приєднаний як додаток до клопотання про витребування доказів) до відповідача -1, однак на момент подання письмових пояснень, відповідачем -1 не надано відповідь на адвокатський запит позивача.
Однак, наведеного місцевим господарським судом враховано не було.
Суд апеляційної інстанції також наголошує, що згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи та зібрання відповідних доказів.
За змістом ст.ст. 181, 182 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. У підготовчому засіданні суд, серед іншого, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 ГПК України).
Згідно з вимогами чинного процесуального законодавства, розглядаючи спір по суті та надаючи оцінку наявним у матеріалах доказам, суд першої інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог у випадку їх недоведеності позивачем належними та допустимими доказами.
Крім того, судом першої інстанції було залишено позовну заяву без руху ухвалою від 12.02.2020 також з підстав не зазначення позивачем правових підстав заявленого позову, з посиланням на положення п. 5 ч. 1 ст.  162 ГПК України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що суд повинен надавати оцінку наявності або відсутності обґрунтування правових підстав заявленого позову при розгляді справи по суті, отже відсутність правових підстав позову може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а не підставою для повернення позовної заяви без розгляду.
З наведених підстав, апеляційний суд приходить до висновку про те, що місцевий господарський суд не був позбавлений можливості порушити провадження у справі та розглянути її, надавши оцінку правовому обґрунтуванню підстав позову при розгляді справи по суті.
Кожному гарантоване право на судовий захист відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР).
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
  ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.  Надмірний формалізм  при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Господарський суд повинен реалізовувати своє основне завдання (ст. 2 ГПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Однак у даній правовій ситуації залишення позовної заяви позивача без руху та, як наслідок, повернення позовної заяви з формальних підстав (надмірним формалізмом) унеможливило доступ позивача до суду.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі
Відтак є обґрунтованими доводи Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» викладені в апеляційній скарзі про порушення місцевим господарським судом вимог ст.ст. 80, 81, 162, 164, 172, 174, 177, 182 ГПК України. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про невиконання позивачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі № 910/1751/20, та, відповідно, про наявність підстав для    повернення позовної заяви і доданих до неї документів позивачу.
Відповідно до ч. 1ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з доданими документами позивачу.
Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, а тому апеляційна скарга  Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 про повернення позовної заяви у справі № 910/1751/20 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у даній справі-скасуванню.
Розподіл судових витрат
Положеннями ч. 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство,  про повернення позовної заяви  або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Разом з тим, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами  ст. 129 ГПК України.          
Керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                      ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі                           № 910/1751/20 скасувати.
3. Справу № 910/1751/20 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова