ПОСТАНОВА
Іменем України

23 квітня 2020 року 
Київ
справа №236/1877/17
адміністративне провадження №К/9901/22882/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №236/1877/17
за позовом ОСОБА_1 
до Лиманської міської ради Донецької області
про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб і зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Лиманської міської ради Донецької області 
на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (прийняту у складі: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Компанієць І.Д.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Лиманської міської ради Донецької області щодо не включення депутатського запиту від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного пленарного засідання Лиманської міської ради Донецької області;

- зобов`язати Лиманську міську раду Донецької області включити депутатський запит від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з депутатським зверненням до відповідача, в якому просив надати необхідні документи для здійснення своїх повноважень на підставі доручень виборців. На вказане звернення листом №07-556 від 10 травня 2017 року відповідач у наданні документів відмовив. Не погодившись з відмовою відповідача позивач, 9 червня 2017 року, керуючись статтею 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» звернувся до Лиманської міської ради з депутатським запитом №17/33, в якому просив включити запит до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії Лиманської міської ради і зобов`язати виконавчий комітет Лиманської міської ради або інший виконавчий орган надати документи, зазначені в запиті. Проте, вказаний запит не було включено до порядку денного ні позачергової 29 сесії Лиманської міської ради VII скликання 13 червня 2017 року, ні чергової 30 сесії Лиманської міської ради VII скликання 22 червня 2017 року. Вважає бездіяльність посадових осіб Лиманської міської ради щодо не включення запиту до порядку денного найближчого засідання чергової і позачергової сесії Лиманської міської ради протиправною і такою, що порушує його права, які гарантовані Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач не дотримався процедури подання депутатського запиту. Тому йому було рекомендовано звернутись безпосередньо зі своїм запитом до міської ради в день засідання чергової сесії. Проте під час чергової і позачергової сесій міської ради, які проходили в червні 2017 року, позивач не звертався зі своїм запитом до міської ради, тим самим не скористався належним чином своїм правом. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач при розгляді депутатського запиту діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Регламентом Краснолиманської міської ради Донецької області.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року скасовано і ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Лиманської міської ради Донецької області щодо не включення депутатського запиту від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного пленарного засідання Лиманської міської ради Донецької області протиправною.

Зобов`язано Лиманську міську раду Донецької області включити депутатський запит від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з того, що стаття 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» надає право депутату внести депутатський запит попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Судом встановлено, що позивач скористався даним правом і звернувся до відповідача з депутатським запитом попередньо в письмовій формі. Тому суд апеляційної інстанції визнав безпідставними висновки суду першої інстанції щодо недотримання процедури, передбаченої статтями 23, 25, 33, 109 Регламенту, оскільки вони є загальними, а частина 1 статті 22 значеного Закону є спеціальною до спірних правовідносин, оскільки стосується депутатського запиту, а не питань і пропозицій. 

Крім того, відповідно до статті 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатський запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради. Тому суд апеляційної інстанції вказав, що зазначена норма є імперативною, і не передбачає відмови у включенні депутатського запиту до порядку денного пленарного засідання ради. Отже, бездіяльність відповідача щодо не включення до порядку денного пленарного засідання ради депутатського запиту позивача унеможливлює реалізацію позивачем права на розгляд його депутатського запиту у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечення)

У касаційній скарзі Лиманська міська рада Донецької області просила скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, а постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 липня 2017 року залишити в силі.

Зокрема, скаржник зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що позивач подав до адміністрації міської ради свій запит вже після того як пройшли депутатські комісії, не дотримуючись вимог законодавства, а саме здав запит пізніше як за 20 днів до відкриття сесії. Тому йому було рекомендовано звернутись безпосередньо зі своїм запитом до міської ради в день засідання чергової сесії. Проте під час чергової та позачергової сесій міської ради, які проходили в червні 2017 року, позивач не звертався зі своїм запитом до міської ради, тим самим не скористався належним чином своїм правом. 

Також, відповідач вказує, що у своєму депутатському запиті позивач зазначив, що до нього звернулися виборці з дорученням, проте не довів того, що питання, зазначене в запиті, йому доручили саме виборці.

Крім того, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції втрутився у дискреційні повноваження Лиманської міської ради Донецької області - виборного органу, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

Судами першої й апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Лиманської міської ради Донецької області, що підтверджується посвідченням №2, виданим 27 листопада 2015 року.

Рішенням Лиманської міської ради Донецької області №7\17-797 від 20 жовтня 2016 року відповідно до статті 17 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» затверджено перелік доручень депутатам міської ради VII скликання, за яким ОСОБА_1 доручено сприяти жителям мікрорайону «Комунальний» у встановленні об`єктів благоустрою.

28 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача із депутатським зверненням, в якому з метою перевірки достовірності зазначених головою ОСОБА_2 в електронній декларації відомостей, просив надати копії договорів оренди землі і документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки в м. Лиман, Донецької області. Відповідач своїм листом від 10 травня 2017 року відмовив позивачу у наданні документів, у зв`язку з тим, що вимога депутата місцевої ради не була пов`язана з його депутатською діяльністю.

Враховуючи відмову у задоволенні депутатського звернення, керуючись статтею 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», 9 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача із депутатським запитом №17/33, в якому зазначив що у зв`язку з виконанням доручень виборців необхідно перевірити чи сплачує міський голова ОСОБА_2 орендну плату в повному об`ємі за землі, які він не вказав у своїх щорічних деклараціях у 2015-2016 роках. У зв`язку з чим позивач просив включити запит до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії Лиманської міської ради і зобов`язати комітет Лиманської міської ради або інший виконавчий орган надати документи, зазначені в запиті.

На депутатський запит відповідачем направлено відповідь №07-684 від 11 червня 2017 року, в якій зазначено, що згідно статті 109 Регламенту Краснолиманської міської ради депутат має право вийти з пропозицією щодо включення окремих питань до порядку денного. Ця пропозиція попередньо розглядається на засіданні постійної комісії з питань депутатської діяльності. Про включення чи не включення запропонованих депутатом питань до порядку денного сесії вирішує постійна комісія. У зв`язку з тим, що запит направлений після того, як засідання комісії вже відбулися, він не може бути оприлюднений до найближчого пленарного засідання відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим позивачу рекомендовано безпосередньо звернутись із запитом до міської ради про включення питання до порядку денного на черговій сесії міської ради.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Систему і гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини одинадцятої статті 49 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутатів, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.

Зокрема, згідно положень пункту 1 частини другої статті 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.

Депутатське звернення, у розумінні частини першої статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», це - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Зазначені суб`єкти зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене депутатом питання та надати йому відповідь, а у разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки фактів, дати йому відповідь не пізніше як у місячний строк, повідомивши депутата про мотиви необхідності продовження строку розгляду (частина друга статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Депутат місцевої ради може взяти участь у розгляді свого звернення, про дату якого місцеві органи влади повинні повідомити його завчасно, але не пізніше як за п`ять календарних днів.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що у разі невдоволення результатами розгляду свого звернення або ухилення посадовими особами від вирішення порушеного питання, депутат місцевої ради має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Депутатський запит - це підтримана радою вимога депутата місцевої ради до посадових осіб ради і її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, які розташовані або зареєстровані на відповідній території, а депутат міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації, його заступників, керівників відділів і управлінь з питань, які віднесені до відання ради (частина перша статті 21 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Частинами першою і другою статті 22 Закону України встановлено, що депутатський запит може бути внесений депутатом місцевої ради або групою депутатів попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради. Депутатський запит обговорюється у разі необхідності на пленарному засіданні місцевої ради.

Строк надання відповіді на запит депутата місцевої ради визначається місцевою радою. Офіційна відповідь надається у письмовій формі відповідній раді та депутату місцевої ради. Якщо запит з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений радою строк, то орган або посадова особа зобов`язані письмово повідомити раді та депутатові місцевої ради, який вніс запит, і запропонувати інший строк, який не повинен перевищувати один місяць з дня одержання запиту. Відповідь на запит у разі необхідності розглядається на пленарному засіданні ради (частина четверта статті 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Крім того, рішенням Краснолиманської міської ради Донецької області від 27 листопада 2015 року №7/1-12 було затверджено Регламент Краснолиманської міської ради (далі - «Регламент»), який встановлює порядок скликання і проведення сесії ради, формування виконавчих органів ради, порядок прийняття рішень та звітів, порядок здійснення контрольної діяльності, процедуру діяльності депутатів, посадових осіб та органів ради (стаття 2 Регламенту).

Статтею 23 Регламенту передбачено, що проект порядку денного сесій Краснолиманської міської ради формується апаратом ради. Пропозиції щодо включення питань до порядку денного сесії можуть вноситись міським головою, секретарем ради, постійними комісіями, депутатськими групами (фракціями), депутатами, виконавчим комітетом ради, загальними зборами громадян, старостами. 

Статтею 24 Регламенту визначено, що всі питання включені до порядку денного, які вносяться на розгляд ради, попередньо повинні обов`язково розглядатись профільною постійною комісією та іншими постійними комісіями, крім випадків, передбачених Регламентом. 

За правилами частини 2 статті 25 Регламенту до порядку денного позачергової сесії вносяться лише ті питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання позачергової сесії.

Стаття 33 Регламенту зазначає, що проекти рішень, інші матеріали, які вносяться на розгляд ради, не пізніше як за 20 днів до відкриття сесії подаються до апарату ради, який не пізніше як за 5 днів до відкриття сесії доводить їх до відома депутатів. Оприлюднюються рішення не пізніше 5 робочих днів з дня прийняття.

Відповідно до статті 109 Регламенту - депутат має право вийти з пропозицією про включення окремих питань до порядку денного. Ця пропозиція попередньо розглядається на засіданні постійної комісії з питань депутатської діяльності. Про включення чи не включення запропонованих депутатом питань до порядку денного сесії вирішує постійна комісія.

Згідно з частиною першою статті 174 Регламенту запит може бути внесено депутатом або групою депутатів попередньо або на пленарному засіданні у письмовій чи усній формі. Запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради. По ньому проводиться обговорення і приймається рішення.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-IX, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - «КАС України»), зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу ІІІ «Перегляд судових рішень».

Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга Лиманської міської ради Донецької області у цій справі подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями КАС України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Виходячи зі змісту зазначених у попередньому розділі правових норм, під депутатською діяльністю слід розуміти діяльність депутата, пов`язану з реалізацією наданих йому Конституцією та Законами України прав та виконанням обов`язків, спрямованих на представництво інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу, який зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Депутатський запит - це форма роботи депутата в міській раді та її органах і одне з наданих прав Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», яким може користуватись будь-який з місцевих депутатів, не вважаючи ще на такі права, як депутатське звернення і депутатське запитання. Тому дуже важливо використовувати всі надані права і форми діяльності у своїй роботі в статусі депутата місцевої ради задля вирішення покладених на них виборцями питань і проблем.

Слід зазначити також, що спірним питанням у цій справі є питання правомірності дій органу владних повноважень щодо не включення депутатського запиту позивача від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії Лиманської міської ради.

З огляду на це, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що закон надає можливість депутату внести депутатський запит попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Тобто законодавством не передбачено чіткої, визначеної процедури подання депутатом свого депутатського запиту на розгляд міської ради, отже депутат може внести запит як на пленарному засіданні ради, так і попередньо, як в письмовій формі, так і в усній.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач скористався своїм правом і не отримавши відповідь на звернення, звернувся з депутатським запитом до пленарного засідання чергової (позачергової) сесії Лиманської міської ради.

Крім того, Суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо недотримання позивачем процедури, передбаченої статтями 23, 25, 33, 109 Регламенту, адже вони є загальними і визначають процедуру звернення депутата до міської ради з пропозиціями чи питаннями. В той же час, стаття 22 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», яка знайшла своє відображення у статті 174 Регламенту, є спеціальною по відношенню до вказаних статей Регламенту, оскільки вона визначає порядок розгляду саме депутатського запиту і передбачає обов`язкове депутатського запиту внесення до порядку денного пленарного засідання ради.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що не включення депутатського запиту позивача від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного пленарного засідання Лиманської міської ради Донецької області унеможливлює реалізацію позивачем права на розгляд його депутатського запиту у встановленому законом порядку, а отже і вирішення питання покладеного на нього виборцями. 

Стосовно доводів скаржника про те, що вирішення питань про надання земельних ділянок комунальної власності у користування та власність фізичним та юридичним особам є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, а тому суд не може втручатися в дискреційні повноваження Рівненської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження коли адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Суб`єкт не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Дискреційні повноваження в більш звуженому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Підміною органу влади можна було б вважати той випадок, коли власне суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу. Однак, якщо дискреції органу передбачає лише два варіанти: «відмовити» або «задовільнити», і при наявних обставинах доведено і встановлено судом, що «відмова» була незаконною, то зобов`язання судом органу державної влади задовільнити певне клопотання, вчинити відповідні дії не буде підміною повноважень, а буде способом відновлення порушених прав та інтересів суб`єкта, законності та справедливості в цілому.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи наведене, Суд вважає правомірними висновки суду апеляційної інстанції про те, що оскільки включення депутатського запиту у порядок денний пленарного засідання ради є обов`язком відповідача, тобто у скаржника відсутня свобода розсуду при вирішенні питання щодо включення або відмови у включенні запиту до порядку денного, зобов`язання Лиманської міської ради Донецької області включити депутатський запит від 9 червня 2017 року №17/33 до порядку денного найближчого пленарного засідання чергової (позачергової) сесії є ефективним поновленням прав та інтересів позивача і не є втручання суду у дискреційні повноваження цього органу.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що оскаржуване судове рішення ґрунтуються на повно встановлених обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної інстанції не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції і не спростовують правильність висновків, зроблених цим судом, а тому постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року слід залишити без змін. 

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на результат касаційного перегляду справи судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лиманської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду