Номер провадження: 22-ц/813/65/20 
Номер справи місцевого суду: 514/313/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20.02.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
від боржника ОСОБА_1 - не з`явились, 
від суб`єкта оскарження державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної А.Я. - не з`явились, 
від стягувача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - не з`явились,
переглянувши справу №514/313/19 за скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної Анжеліки Ярославівни, за участю стягувача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 25 лютого 2019 року у складі судді Кравченко П.А., -
в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернувшись 13 лютого 2018 року до суду з вищевказаною скаргою просив: 
визнати дії Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо передачі квартири, що підлягає під дію мораторію, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , до Одеської філії державного підприємства «СЕТАМ», на реалізацію - незаконними; 
зупинити реалізацію арештованого майна при провадженні виконавчих дій з примусового виконання заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року в справі №514/522/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: зупинити реалізацію квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та перебуває на реалізації в Одеській філії державного підприємства «СЕТАМ» під лотом «319635» (а.с.1-3).
Ухвалою судді Тарутинського районного суду Одеської області від 13 лютого 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.25).
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 25 лютого 2019 року у задоволенні скарги відмовлено (а.с.49-52). 
Висновок суду мотивовано недоведеністю того, що виконавець діяв всупереч Закону України «Про виконавче провадження» та діючої на час проведення виконавчих дій Інструкції з примусового виконання рішень.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у тому, що нерухоме майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадянами України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з огляду на що на неї не може бути звернено стягнення (а.с.55-59). 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 16 липня 2015 року в справі №514/522/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 49404,36 доларів США, що еквівалентно 1160110,42 грн., розподілені судові витрати.
3 вересня 2015 року Тарутинським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №514/552/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 49404,36 доларів США, що еквівалентно 1160110,42 грн, судові витрати в сумі 1827,00 грн.
Виконавчий лист №514/522/15-ц, виданий 3 вересня 2015 року Тарутинським районним судом Одеської області, перебував на виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яким в порядку виконання передано Одеській філії ДП «Сетам» пакет документів щодо реалізації арештованого майна, а саме предмета іпотеки квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , яка для забезпечення виконання кредитних зобов`язань була передана ОСОБА_1 в іпотеку АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на підставі укладеного між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 Іпотечного договору, посвідченого 25 липня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., зареєстрованого в реєстрі за №3237. 
Відмовляючи у задоволенні скарги на дії відділу державної виконавчої служби щодо передачі квартири на реалізацію, зупинення реалізації арештованого майна, суд першої інстанції обґрунтованого виходив з того, що дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме по собі звернення зі скаргою до суду на дії державного виконавця не є підставою для зупинення реалізації арештованого майна.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Так, відповідно до положень Розділу VП ЦПК України право звернення до суду зі скаргою мають сторони виконавчого провадження, при цьому скарга подається на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, якщо такі рішення, дія або бездіяльність порушують права сторони виконавчого провадження, що звернулась зі скаргою.
Тобто, норми процесуального права, які регулюють судовий контроль за виконанням судових рішень, передбачають, що скарга подається на рішення, дії бездіяльність державного виконавця, посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, як наслідок, вказаними нормами не передбачено подання скарги на дії відділу державної виконавчої служби, як то вказав у прохальній частині скарги ОСОБА_1 , зазначивши вимогу визнати дії Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби см. Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо передачі квартири на реалізацію незаконними. 
Відповідно до положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Тобто, норми процесуального права, які регулюють судовий контроль за виконанням судових рішень, передбачають, зокрема, визнання оскаржуваних рішення, дії, бездіяльності неправомірними та зобов`язання усунути порушення, як наслідок, вказаними нормами не передбачено визнання рішення, дії, бездіяльності незаконними, тим більше щодо органу виконавчої служби, до того ж без зазначення того, в чому полягає усунення порушення (поновлення права), отже, прохальна частина скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відділу державної виконавчої служби не узгоджується з положеннями статті 451 ЦПК України.
Посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» скаржник упускає те, що квартира, розташована за адресом: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки; квартира передана на реалізацію не в порядку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, де квартира передана на реалізацію як описане та арештоване у відкритому виконавчому провадженні майно боржника ОСОБА_1 .
Крім того, боржник ОСОБА_1 хоч і є власником квартири, проте за адресом місцезнаходження квартири, а саме за адресом: АДРЕСА_1 , не зареєстрований, в квартирі проживають родичі ОСОБА_1 , сам боржник ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресом: АДРЕСА_2 , що вказує на те, що іпотечна квартира, набута за кошти банку, не є єдиним житлом ОСОБА_1 . 
Правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.
       Наразі, з матеріалів справи встановлено, що торги, як такі фактично не відбулися, виконавчий лист повернуто стягувачу.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 25 лютого 2019 року в справі за скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної Анжеліки Ярославівни, за участю стягувача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова