Номер провадження: 22-ц/813/1247/20 
Номер справи місцевого суду: 517/163/19
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Затишанська селищна рада Захарівського району Одеської області, Державний нотаріус Захарівського району Одеської області про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Затишанська селищна рада Захарівського району Одеської області, Державний нотаріус Захарівського району Одеської області про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною.
Згідно ухвали Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 березня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідала вимогам п. 2, ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: позивачем у вступній частині позовної заяви не зазначено поштового індексу адреси відповідача та вимогам п. 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Крім того, позивачем у позовній заяві не вірно було зазначено назву третьої особи: Державного нотаріуса Захарівського району Одеської області, замість Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області та надано строк для усунення недоліків тривалістю три дні з моменту отримання цієї ухвали.
Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 28 квітня 2020 року.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на те, що 03 квітня 2019 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.
Згідно позовної заяви про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною (в новій редакції) вимоги ухвали суду були виконані частково, а саме зазначено поштовий індекс адреси відповідача та вірно зазначено назву третьої особи, в іншій частині, вимоги ухвали суду виконані не були.
Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовну заяву позивача слід повернути, оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті у повній мірі.
Однак колегія суддів повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Також згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Таким чином, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, так як позивач надала відповідь та зазначила у своїй заяві про усунення недоліків позовної заяви ті обставини, які суд першої інстанції вважав неусунутими недоліками.
За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та передання справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий                                                Р.Д. Громік

Судді:                                                М.М. Драгомерецький

                                                       А.І. Дрішлюк