Ухвала
 
16 квітня 2020 року
місто Київ
 
справа № 201/9710/18
провадження № 61-3304ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, визнання права власності, особа, яка подавала апеляційну скаргу, - Прокуратура Дніпропетровської області,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ 
Стислий виклад позиції позивача
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 укласти договір оренди нежитлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання укласти договір оренди квартири АДРЕСА_2 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Позов обґрунтувала тим, що 18 травня 2018 року між сторонами укладено попередній договір до договору оренди квартир АДРЕСА_2 .
Також 18 травня 2018 року між сторонами укладено попередній договір до договору оренди нежитлового приміщення, загальною площею 202, 3 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов зазначених попередніх договорів сторони погодили 01 липня 2018 року укласти основні договори оренди нерухомого майна, погоджено істотні умови цих правочинів.
Проте, листом від 20 червня 2018 року відповідач повідомив про свою відмову від укладення правочинів, мотивуючи свою позицію тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на зазначені об`єкти нерухомості, тому його, позивача не можна вважати власником.
За наведених обставин, позивач вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . В іншій частині позову відмовлено.
Суд першої інстанції встановив, що позивач з лютого 2006 року безперервно, відкрито і добросовісно користується приміщенням № 2 у складі квартири № 1 , оплачує комунальні послуги, тому відповідно до статті 344 ЦК України позивач набув право власності на ці приміщення.
В іншій частині позову суд першої інстанції відмовив, оскільки позивач не надав належні докази на підтвердження таких вимог.
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року вирішено питання судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області задоволено, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано, у позові в цій частині відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції встановив, що у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 2а не значиться, відомості про реєстрацію права власності на квартиру № 2 а відсутні; спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, тому не є створеним у розумінні статті 331 ЦК України.
Також суд апеляційної інстанції встановив, що житловий будинок літ. А-4 на АДРЕСА_2 зареєстровано за Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради, на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13 , від 19 червня 2003 року № 1549.
Зазначене спростовує посилання позивача, що право власності на спірне майно не зареєстровано.
Оскільки позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знала, хто є власником, у цій справі позивачем не доведено, що вона не знала і не могла знати про володільця, у задоволені позову необхідно відмовити.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 19 лютого 2020 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання прийняття апеляційної скарги.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.
У квітні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, подано: виправлену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції; докази на підтвердження сплати судового збору.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема порушено положення статей 129, 140 Конституції України, частин 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статей 2, 20 «Про місцеве самоврядування», статті 56 ЦПК України;
- щодо поновлення строків на апеляційне оскарження судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 29 січня 2019 року у справі 
№ 2-16552/10 (провадження № 11-1072зва18), від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16-ц (провадження № 11-609апп18);
- щодо правових підстав здійснення представництва Прокуратурою Дніпропетровської області Дніпровської міської ради: суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104 цс 19), у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 0640/4292/18 (провадження № К/9901/15750/19), від 27 грудня 2019 року у справі № 826/15235/18 (провадження № К/9901/28355/19).
- суд апеляційної інстанції не встановив фактичні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив докази, необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/9710/18 за позовом ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, визнання права власності, особа, яка подавала апеляційну скаргу, - Прокуратура Дніпропетровської області.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 травня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко