Справа № 369/9985/19                                                                                                     Суддя в І-й інстанції  Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/438/2020                                                                             Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

 
КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І м е н е м    У к р а ї н и
 
24 лютого 2020 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Нагорного О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Нагорного О.В. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05серпня 2019 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05серпня 2019 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 22липня 2019 року, о 14 годині 20 хвилин, у м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Київській, керував автомобілем марки «Ford Focus», номерний знак НОМЕР_1 ,з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що оскільки матеріали справи не містять результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, ні у закладі охорони здоров`я, постанова судді, якою ОСОБА_1 було визнано винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є надуманою та підлягає безумовному скасуванню. Апелянт звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений по факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, натомість останньому не ставилося у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що залишилося поза увагою судді місцевого суду. Окрім цього, апелянт заперечував факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такої вимоги працівники поліції йому не висували. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Нагорного О.В., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Ухвалюючи рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення суддя місцевого суду визнав доведеним факт керування ним транспортним засобом  та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак такий висновок зроблений внаслідок неповного з`ясування обставин справи і погодитись із ним не можливо. 
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Вимог цих нормативних документів у ході розгляду справи у суді першої інстанції дотримано не було.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.     
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Вимог цих нормативних документів у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення дотримано не було.
Як вбачається із апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, під час зупинки у нього із поліцейським  виник конфлікт із за відсутності у нього документів. У ході цих подій поліцейські не залучали будь-яких свідків. Щодо пояснення від його імені, то вони складалися поліцейським, а він не мав можливості їх прочитати, оскільки має вади зору.
Ці обставини підтвердили у суді свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за змістом показань яких автомобіль під керуванням ОСОБА_1 дійсно зупиняли поліцейські, свідкам не відомо про те, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, жодних свідків у ході спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими останніми не залучалось.
Із метою перевірки обставин, викладених у протоколі  про адміністративне правопорушення, а також підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_1 до суду неодноразово викликались поліцейські, які виявили та фіксували подію адміністративного правопорушення, та свідки, пояснення яких були докладені поліцейськими до матеріалів адміністративної справи. Не дивлячись на усі вжиті судом заходи направлені на виклик указаних осіб до суду та наявність даних, які указують на те, що відповідний орган поліції був повідомлений про виклик до суду поліцейських, указані особи до суду не з`явились. Наведене указує на те, що обставини, які були наведені ОСОБА_1 , у ході розгляду справи не були спростовані. Здійснивши тлумачення усіх сумнівів у цій справі на користь ОСОБА_1 , відповідно до ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку про необхідність прийняття показань ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   у якості доказу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.    
При цьому суд звертає увагу на те, що об`єктивним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повинен був стати відеозапис зроблений за допомогою нагрудних відеокамер поліцейських або інших приладів чи засобів, що мають функцію кінозйомки чи відеозапису. Обов`язковість застосування таких приладів чи засобів передбачена Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису,затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026.За змістом даної Інструкції використання поліцейськими  нагрудних камер у безперервному режимі під час виявлення та фіксації адміністративного правопорушення обов`язковим. Відсутність даного відеозапису указує на неналежне встановлення та фіксування поліцейськими події адміністративного правопорушення. Ця обставина, у поєднанні із поясненнями ОСОБА_1 , свідків  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   та тлумаченням усіх сумнівів у цій справі на користь ОСОБА_1 указує на недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Неврахування цих обставин призвело до необґрунтованих висновків судді місцевого суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність накладення на нього стягнення за цією статтею. 
За наявності зазначених вище порушень закону постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      О.В. Ігнатюк