ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2975/20 Справа № 200/5548/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 39 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД”, ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД” про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва.
Позов мотивований тим, що протягом 2012–2013 років між ним і відповідачем були укладені договори про пайову участь в фінансуванні будівництва багатофункціонального офісного центру з торгівельною площею на АДРЕСА_1 , відповідно до умов яких він (позивач), як пайовик, зобов`язався внести грошові кошти у якості паю на наступних умовах: - за договором від 28 серпня 2012 року № 0112/304-100 – 442 962 доларів США в строк до 20 вересня 2012 року; - за договором від 28 серпня 2012 року № 0111/304-99 – 374 255 доларів США в строк до 20 вересня 2012 року; - за договором від 15 січня 2013 року № 0049/304-96 – 630 450 доларів США в строк до 15 січня 2013 року ; - за договором від 15 січня 2013 року № 0048/304/95 – 449 350 доларів США в строк до 15 січня 2013 року.
Зазначав, що ТОВ «Консоль ЛТД» своїх зобов`язань щодо передачі належних йому часток у натурі у вигляді офісних приміщень не виконало, чим порушило його майнові права.
Враховуючи наведене, позивач просив визнати за ним право власності на об`єкти незавершеного будівництва.
Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт незавершеного будівництва – офісне приміщення № НОМЕР_1 в осях А-В:812, літ. «А», за адресою: АДРЕСА_1 , на 0-му поверсі, загальною площею 151,08 кв.м, яка складається з: - приміщення № НОМЕР_2 – торговий зал, загальною площею 130,08 кв.м; - приміщення № 102 – вбиральня, загальною площею 3,70 кв.м; - приміщення № 103 – санвузол, загальною площею 2,60 кв.м; - приміщення № НОМЕР_3 – приміщення, загальною площею 14,70 кв.м з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт незавершеного будівництва – офісне приміщення № НОМЕР_4 в осях А-В:7-12, літ. «А», за тією ж адресою на 1-му поверсі, загальною площею 327,83 кв.м, яка складається з: - приміщення № НОМЕР_5 – торговий зал, загальною площею 313,43 кв.м; - приміщення № НОМЕР_6 – приміщення персоналу, загальною площею 7,90 кв.м; - приміщення № НОМЕР_7 – коридор, загальною площею 3,50 кв.м; - приміщення № НОМЕР_8 – санвузол, загальною площею 3,00 кв.м з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт незавершеного будівництва – офісне приміщення № НОМЕР_9 в осях А-В:7-12, літ. «А», за тією ж адресою на 2-му поверсі, загальною площею 368,1- кв.м, яка складається з: - приміщення № НОМЕР_10 – торговий зал, загальною площею 353,70 кв.м; - приміщення № НОМЕР_11 – приміщення персоналу, загальною площею 7,90 кв.м; - приміщення № НОМЕР_12 – коридор, загальною площею 3,50 кв.м; - приміщення № НОМЕР_13 – санвузол, загальною площею 3,00 кв.м з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт незавершеного будівництва – офісне приміщення № НОМЕР_14 в осях А-В:6-12, літ. «А», за тією ж адресою на 3-му поверсі, загальною площею 469,05 кв.м, яка складається з: - приміщення № НОМЕР_15 – торговий зал, загальною площею 454,65 кв.м; - приміщення № НОМЕР_16 – приміщення персоналу, загальною площею 7,90 кв.м; - приміщення 403 – коридор, загальною площею 3,50 кв.м; - приміщення № 404 – санвузол, загальною площею 3,00 кв.м з подальшою реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання ТОВ «Консоль ЛТД» умов договорів про пайову участь в фінансуванні будівництва багатофункціонального офісного центру щодо передачі у власність позивачу спірних об`єктів.
В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД” посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга Товариства обґрунтована тим, що вказана справа підсудна господарському суду , так як ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2012 року порушено провадження про банкрутство відносно товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД”. Апелянт зазначає, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не прийнятого в експлуатацію нормами чинного законодавства не передбачено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що оскаржуваним рішенням його незаконно позбавлено права власності на об`єкти незавершеного будівництва.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що  протягом 2012–2013 років між  ОСОБА_2  та ТОВ «Консоль ЛТД» укладено декілька договорів про пайову участь у фінансуванні будівництва багатофункціонального офісного центру з торгівельною площею, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , а саме  ОСОБА_2 , як пайовик, зобов`язався внести грошові кошти у якості паю на наступних умовах:
- за договором від 28 серпня 2012 року № 0112/304-100 – 442 962 доларів США в строк до 20 вересня 2012 року;
- за договором від 28 серпня 2012 року № 0111/304-99 – 374 255 доларів США в строк до 20 вересня 2012 року;
- за договором від 15 січня 2013 року № 0049/304-96 – 630 450 доларів США в строк до 15 січня 2013 року;
- за договором від 15 січня 2013 року № 0048/304-95 – 449 350 доларів США в строк до 15 січня 2013 року.
ТОВ «Консоль ЛТД» зобов`язалося організувати та закінчити будівництво з виділенням позивачу по закінченню будівництва об`єктів, зі створеної пайовиками та фірмою спільної часткової власності їх частки в натурі, у вигляді: - за договором від 28 серпня 2012 року № 0111/304-99 – офісне приміщення, будівельний № 1 в осях А-В:8-12 на 0-му поверсі, загальною проектною площею 151,08 кв. м, визначеної за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням; - за договором від 28серпня 2012 року № 0112/304-100 – офісне приміщення, будівельний № 2 в осях А-В:7-12 на 1-му поверсі, загальною проектною площею 327,83 кв. м, визначеної за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням; - за договором від 15 січня 2013 року № 0049/304-95 – офісне приміщення, будівельний № 3 в осях А-В:7-12 на 2-му поверсі, загальною проектною площею 368,10 кв. м, визначеної за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням; - за договором від 15 січня 2013 року № 0048/304-96– офісне приміщення, будівельний № 4 в осях А-В:6-12 на 3-му поверсі, загальною проектною площею 469,05 кв. м, визначеної за внутрішніми розмірами приміщень частки пайовика, з оздобленням.
Ці об`єкти розташовані на перетині АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 3.12 договорів достатніми підставами для підтвердження права на пайову участь у будівництві об`єкту ОСОБА_3 є: цей договір, підписаний сторонами та скріплений печатками обох сторін (для юридичних осіб) та документи (платіжні доручення, накладні та ін.), які підтверджують внесення паю в повному обсязі в межах строку, зазначеному в цьому договорі.
Згідно з довідками ТОВ «Консоль ЛТД» позивач повністю вніс пайові внески, передбачені договорами.
Розпорядженням голови міста Дніпропетровська від 16 липня 2008 року № 1092 об`єкту було присвоєно адресу, а саме: АДРЕСА_1 , зі схемою адресації.
Будівництво розпочато на підставі наданого відповідачу дозволу на виконання будівельних робіт від 03 липня 2008 року № 216/01-08 та рішення Дніпропетровської міської ради від 31 жовтня 2007 року № 214/22 «Про передачу земельної ділянки на АДРЕСА_3 в оренду ПП «Плутон» для проектування та будівництва будівлі комерційного призначення».
Згідно з умовами договорів завершення будівництва об`єкту та введення його в експлуатацію мало відбутися у 2014 році.
Станом на 30 березня 2016 року загальна будівельна готовність об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 92 %.
Оскільки товариство не видало ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, останній подав до суду даний позов.
Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Закон України «Про інвестиційну діяльність» визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України. Він спрямований на забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб`єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, а також на ефективне інвестування економіки України, розвитку міжнародного економічного співробітництва та інтеграції.
Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.
Згідно ч. 1-5 ст. 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Для інвестування можуть бути залучені фінансові кошти у вигляді кредитів, випуску в установленому законодавством порядку цінних паперів і позик. Майно інвестора може бути використано ним для забезпечення його зобов`язань. У заставу приймається тільки таке майно, яке перебуває у власності позичальника або належить йому на праві повного господарського відання, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Заставлене майно при порушенні заставних зобов`язань може бути реалізовано відповідно до чинного законодавства. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Положеннями ст. 878 ЦК України встановлено, що власником об`єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором.
За змістом ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
За загальним правилом, встановленим ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Враховуючи, що за змістом ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу
Із матеріалів справи вбачається, що свої зобов`язання щодо інвестування будівництва позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, але до цього часу не має можливості користуватися офісними приміщеннями.
Позивач для проведення опису, встановлення фактичної площі об`єктів незавершеного будівництва та їх технічних характеристик звернулися до ТОВ «Менора-Білдінг» та 17 грудня ІНФОРМАЦІЯ_1 року отримали технічні паспорти на офісні приміщення АДРЕСА_4 1, №2, АДРЕСА_4 3, АДРЕСА_4 4, розташовані в багатофункціональному офісному центрі з торгівельно-виставковими площами «Цивілізація», за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт належного виконання позивачем умов договору, та їх порушення відповідачем, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки офісні приміщення АДРЕСА_4 НОМЕР_17 за адресою АДРЕСА_1 до теперішнього часу позивачу не передано, а тому наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання права власності на результат інвестицій.
Доводи апеляційної скарги ТОВ “Фірма “Консоль ЛТД” про те, що вказана справа підсудна господарському суду, так як ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2012 року порушено провадження про банкрутство відносно товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД”, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вказаній постанові Господарського суду Київської області від 04 серпня 2016 року про визнання банкрутом боржника «ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», відомості щодо порушеної щодо боржника в 2012 році справи про банкрутство не зазначені, процедура визнання його банкрутом та початок ліквідації провадилися в загальному порядку Господарським судом Київської області вже після розгляду справи судом першої інстанції. 
Твердження апелянта в скарзі про те, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не прийнятого в експлуатацію нормами чинного законодавства не передбачено, - колегія суддів також вважає необґрунтованими, так як до завершення будівництва об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт, а тому, враховуючи, що відповідачем не виконуються належним чином взяті на себе зобов`язання, висновок суду про визнання за позивачем майнових прав на вищевказані спірні об`єкти є обґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що оскаржуваним рішенням його незаконно позбавлено права власності на об`єкти незавершеного будівництва, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки  ОСОБА_1  не довів належними та допустимими доказами на якій правовій підставі, чим це підтверджується, коли та за яких обставин він набув у власність спірну нерухомість. 
Інші твердження апелянтів колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Консоль ЛТД”,  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2016 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко