ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
26 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7432/19	
                                                                                                                 (суддя Кучма К.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 160/7432/19 за позовом публічного акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат” до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформлені (випуску товарів), -    

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Криворізький залізорудний комбінат” 02 серпня 2020 року звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби згідно з яким просить:
визнати протиправним і скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/100028/2 від 13.05.2019 р.; визнати протиправним і скасувати картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпропетровської митниці ДФС № UA110080/2019/00109 від 13.05.2019 р.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що декларантом надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, за основним методом, а вимоги митного органу щодо надання додаткових документів та застосування для визначення митної вартості товару резервного методу є безпідставним. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про неправильне тлумачення судом положень ч.3 ст.53 МК України, та не застосування положень п.5-7 ч.10 ст.58, п.2 ч.6 ст.54 МК України та викладає зміст оскарженого рішення. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач посилаючись на безпідставність доводів відповідача,  просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, враховуючи відсутність заяв представників сторін щодо відкладення розгляду справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 14.03.2018 р. між позивачем та компанією "BULTECK MINING SYSTEM S.L." (Іспанія) було укладено контракт №208 на поставку товару згідно з поставочних специфікацій.
23.01.2019 р. сторони підписали поставочну специфікацію №2 до контракту № 208 від 14.03.2018 р. на поставку распорного анкера Бултек, миди - 1,8 м (Bulteck Midi 1.8m) у кількості 1782 шт., распорного анкера Бултек, миди - 1,5 м (Bulteck Midi 1.5m) у кількості 1732 шт. та прижимної пластини 150x150x4 (Plate 150x150x4) у кількості 3514 шт. загальною вартістю 35 932,26 євро. За умовами пункту 4 цієї специфікації строк поставки товару складав І квартал 2019 року.
Додатковою угодою №1 від 11.04.2019 р. до контракту № 208 від 14.03.2018 р. сторони внесли зміни до поставочної специфікації №2, змінивши строк поставки на І-ІІ квартал 2019 року.
Згідно з експортною декларацією 19ES00204510222213 від 02.05.2019 р. компанією "BULTECK MINING SYSTEM S.L." була задекларована поставка товару, передбаченого поставочною специфікацією №2 до контракту №208 від 14.03.2018 р.
Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної №1029570 товар був поставлений під митний контроль відповідача 08.05.2019 р.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем 08.05.2019 р. була подана митна декларація №UA110080/2019/003037, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено наступні товари:
“Інші вироби з чорних металів: - розпірний анкер бултек, МІДІ-1,8м (BULTECK MIDI 1,8м) - 1782 шт.; - розпірний анкер бултек, МІДІ-1,5м (BULTECK MIDI 1,5м) - 1732 шт., представляють собою металевий порожнистий виріб складного профілю з роз`ємом для підключення електричного насосу високого тиску для нагнітання рідини, щоб щільніше розташувати анкер у шурупі. Виготовлений зі сталі марки S-355-MC складений та загерметизований на обох кінцях, діаметр 36мм, без різьби. Товщина стінок труби 1мм, довжина 1500мм та 1800мм. Призначений для утримання гірничих порід у шахтах” (далі - Товар №1); 
“Інші вироби з чорних металів: - прижимна пластина 150x150x4 (PLATE 150x150x4) - 3514 шт., виготовлена зі сталі S235JR методом штампування. Розмір 150x150x4мм з отвором діаметром 41мм. Призначена для закріплення сіток при прохідці бурових скважин у шахті, не для військового призначення” (далі - Товар №2).
Митна вартість товарів заявлена декларантом позивача за основним методом відповідно до ст.58 МКУ: Товару №1 на рівні - 1,9357 євро/кг; Товару №2 на рівні 2,2266 євро/кг.
Судом також встановлено, що 13.05.2019 р. відділом контролю митної вартості Дніпропетровської митниці ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/100028/2, яким митна вартість товару, поставленого компанією "BULTECK MINING SYSTEM S.L.", визначена за резервним методом. 
На підставі зазначеного рішення ВМО №2 м/п "Кривий Ріг" Дніпропетровської митниці ДФС 13.05.2019 р. була винесена картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA110080/2019/00109.
Позивач на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2019 №UA110000/2019/100028/2 оформив Товар за МД від 15.05.2019 р. №UA110080/2019/003186 під гарантійні зобов`язання.
Правомірність та обґрунтованість рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/100028/2 від 13.05.2019 р. та картки відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпропетровської митниці ДФС №UA110080/2019/00109 від 13.05.2019 р. є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення та картку відмови діяв не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слугували наступні обставини, а саме:
-          не надання до митного органу страхових документів та документів, що містять відомості про вартість страхування; 
-          надана до митного контролю копія декларації країни відправлення від 02.05.2019 року №19ES00204510222213, яка містить посилання на заявленого відправника та одержувача … та фактурну вартість товару 35932,2600 євро, при цьому у графі 46 «Статистична вартість» зазначена сума 40304,02 євро, яка не кореспондується з задекларованими відомостями щодо вартості товару (а.с. 50 - 52).    
Отже, на думку відповідача, документи які надано до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне.
Позивачем було надало митниці документи, передбачені ч.ч.2,3 ст.53 МК України, а саме: декларацію митної вартості товару; сертифікат якості товару № 4861/19 від 16.04.2019 р.; пакувальний лист №19/028 від 26.04.2019 р.; інвойс № 19/055 від 26.04.2019 р.; міжнародну товарно-транспортну накладну №1029570 від 30.04.2019 р.; євро-сертифікат № 0475058 від 02.05.2019 р.; підтвердження страхування товару від 29.04.2019 р.; контракт № 208 від 14.03.2018 р.; поставочну специфікацію №2 від 23.01.2019 р.; додаткову угоду №1 від 11.04.2019 р.; документи про проходження фітоконтролю; протокол технічних випробувань товару №19/036 від 26.04.2019 р.; технічний опис товару; креслення товару; витяг з каталогу постачальника; листи компанії "BULTECK MINING SYSTEM S.L." № 04/917-18 від 25.04.2019 р.; експортну декларацію 19ES00204510222213 від 02.05.2019 р.; листи позивача №53-22/С-708 від 08.05.2019 р.; № 53-22/С-710 від 10.05.2019 р.; № 53-22/С-711 від 13.05.2019 р.; №53-22/С-715 від 13.05.2019 р. та додатково: сертифікат страхування 2019/02200570/005279 від 29.04.2019 р.; лист компанії "BULTECK MINING SYSTEM S.L." № 04/917-23 від 16.05.2019 р. з детальним розрахунком контрактної вартості товару; лист транспортної компанії "INTERCOLPEN S.L." від 16.05.2019 р. з розрахунком вартості перевезення та страхування товару; платіжне доручення № 8020 від 27.05.2019 р. про сплату поставленого товару.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що згідно з митною декларацією №UA110080/2019/003037 від 08.05.2019 р. позивачем був наданий документ що підтверджує страхування, виданий страховою компанією ZURICH №2019/02200570/005279 від 29.04.2019 р.; на запит митного органу від 08.05.2019 р. позивач, листом № 53-22/С-7101 10.05.2019 р., надав пояснення, що згідно з пунктом 2 поставочної специфікації №2 від 23.01.2019 р. вартість страхування включена до ціни товару; до скарги №53-22/С-913 від 13.06.2019 р. позивачем повторно було надано відповідачу підтвердження страхової компанії ZURICH щодо страхування товару згідно з положеннями  терміну СІР Інкотермс - страхова сума покриває ціну 10%, тобто 110%. Крім того, до скарги позивачем було долучено лист (компанії "BULTECK MINING SYSTEM S.L."), в якому надано детальний розрахунок вартості товару, який підтверджує, що вартість товару за контрактом включає і витрати на страхування, а також лист транспортної компанії, яка була залучена постачальником до перевезення товару, який також підтверджує, що вид страхування передбачає 110% вартості товару. Як свідчить платіжне доручення № 8020 від 27.05.2019 р. позивач сплатив постачальнику обумовлену поставочною специфікацією №2 від 23.01.2019 р. вартість товару у розмірі 35 932,26 євро, яка включає безпосередньо його вартість, визначену виробником 31 060,40 євро, вартість транспортних процедур 4 800 євро та вартість страхування вантажу 71,86 євро. Будь які інші витрати, пов`язані з поставкою товару згідно з поставочною специфікацією №2 від 23.01.2019 р., позивачем не здійснювалося. 
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що як свідчить лист компанії "BULTECK MINING SYSTEM S.L." № 04/917-18 від 25.04.2019 р. митна декларація Іспанії є внутрішнім документом митної статистики згідно з встановленими правилами і нормативам Іспанії.
Отже, відображення в експортній митній декларації Іспанії статистичної вартості товару є виключно статистичною інформацією для застосування у митній статистики цієї країни.
Митний же кодекс України не містить положень щодо застосування статистичних даних при визначенні митної вартості товарів що імпортуються.
Як передбачено поставочною специфікацією №2 до контракту № 208 від 14.03.2018 р. товар поставляється на умовах СІР (Інкотермс 2010).
Згідно з положеннями розділу А терміну СІР Інкотермс 2010 до обов`язків продавця належать нести витрати на перевезення та страхування. Так, згідно з пунктом А.З. продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Мінімальне страхування повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 відсотків (тобто 110 %) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу.
Як зазначено у сертифікаті страхування 2019/02200570/005279 від 29.04.2019 р., наданому страховою компанією ZURICH, страховий поліс № Z610162 від 29.04.2019 р., який був укладений з транспортною компанією INTERCOLPEN S.L. для транспортування вантажу компанії "BULTECK MINING SYSTEM S.L." на суму 35 932,26 грн. страхова сума покриває ціну товару плюс 10% (тобто 110%).
Зазначене свідчить про те, що позивачем в повній мірі були виконані вимоги ст.53 МКУ та надані належні документи на підтвердження митної вартості, які підтверджують можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Враховуючи правильне встановлення судом першої інстанції обставин справи та надану їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, відносно неправильного тлумачення судом першої інстанції положень ч.3 ст. 53 МК України, та не застосування положень п.5-7 ч. 10 ст. 58, п.2 ч.6 ст.54 МК України.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наступні обставини.
Так, з огляду на те, що позивач не володіє інформацією, щодо експортних формальностей в Іспанії, позивач листом № 53-22/с-711 від 13.05.2019 запропонував відповідачу провести контроль співставлений уніфікованих електронних документів з митними органами Іспанії. Однак, цю пропозицію відповідач проігнорував.
Крім того, при поставці товару за поставочною специфікацією №2 до контракту №208 від 14.03.2018 р. позивач поніс витрати виключно у розмірі вартості товару за цією специфікацією та виключно у розмірі вартості товарів, обумовленого контрактом. Жодних інших платежів, у тому числі на користь третіх осіб, позивачем не здійснювалось.
Доказів зворотного відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору. Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Відповідно до ч.7 ст.54 МК України, «у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/100028/2 від 13.05.2019 р. та картки відмови у митному оформлені (випуску) товарів Дніпропетровської митниці ДФС №UA110080/2019/00109 від 13.05.2019.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідачем вказаного обов`язку не виконав.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 160/7432/19 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26 березня 2020 року.
                    Повне судове рішення складено 31 березня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко