Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/143/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Мазуренка С.Г., а також поліцейського Пастушенка Р.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Кіровського  районного суду м. Кіровограда від  16.03.2020, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер ПП – НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2020 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто у дохід держави судовий збір у сумі 420 грн 40 коп.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22.01.2020 о 21-14 год, керував з ознаками наркотичного сп`яніння транспортним засобом — «DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_2 по вул. Волкова в м. Кропивницький та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Свої доводи мотивує тим, що в матеріалах справи і на відеозапису події відсутні дані про те, що поліцейські пропонували йому пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням нормативних актів.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Також, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на показання яких посилається районний суд, підтвердили лише факт, що він відмовився від проходження огляду в медичному закладі, а не факт того, що він перебував в алкогольному чи наркотичному сп`янінні.
У складеному щодо нього протоколі вказано, що ознаки «наркотичного сп`яніння» були виявлені у присутності свідків та його поведінка не відповідала обстановці, але це не відповідає дійсності, оскільки свідки не були присутніми, коли працівники поліції нібито встановили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а його поведінка була адекватна і спокійна, що зафіксовано відеозаписом. Цей факт підтвердив у судовому засіданні і поліцейський ОСОБА_4 повідомивши суд, що він під час зупинки поводився спокійно.
Вказує і на те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після складеного направлення водій відмовляється від огляду в медичному закладі, то тільки в цьому випадку складається протокол про адміністративне правопорушення. У даному випадку таке направлення поліцейськими не складалося, а тому воно відсутнє і в матеріалах адміністративного провадження. У встановленому законом порядку поліцейські не направили його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.
Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків у судовому засіданні. Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також, районний суд не звернув увагу на те, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2020 він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на момент розгляду справи 16.03.2020 вказана постанова суду вже вступила в законну силу. Але суд не взяв до уваги, що ст. 33 КУпАП передбачає, що стягнення за адміністративні правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими Законами України і його, згідно закону, неможливо притягувати на протязі року двічі за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мазуренка С.Г., які повністю підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, а постанову Кіровського  районного суду м. Кіровограда від 16.03.2020 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати і закрити провадження по даній справі за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, пояснення поліцейського ОСОБА_4 , який заперечив задоволення апеляційної скарги та повністю підтвердив обставини справи, які зазначені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, переглянувши відеозапис даної події та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
 
Так, в апеляційному суді  ОСОБА_1  заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення і при цьому пояснив, що він 22.01.2020 у вечірній час на автомобілі «DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_2 їхав по вул. Волкова в м. Кропивницький, де його наздогнали та зупинили працівники поліції, повідомивши, що причиною зупинки є непрацююча права фара його автомобіля. Під час перевірки документів, працівники поліції виявили, що на нього вже складали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому почали пропонувати пройти медичний огляд, оскільки на їх думку він перебував у стані наркотичного сп`яніння, на що вказували звужені зіниці очей, блідість обличчя та поведінка, яка не відповідала обстановці. На таку пропозицію працівників поліції він погодився, однак зазначив, що готовий проїхати до медичного закладу для проведення огляду тільки після того, як забере свою матір, яка його чекала на вулиці, однак працівники поліції йому відмовили в цьому та наполягали на негайному проходженні медичного огляду, через що він вимушений був відмовитись від його проходження. Потім зупинили свідків та склали протокол про адміністративне правопорушення. При свідках йому не пропонували проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. На момент зупинки транспортного засобу він був тверезий та жодних наркотичних засобів не вживав. 
 
Також зазначив, що на його переконання його дії необхідно було кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він у цьому році вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд неправильно визнав його винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Допитаний в апеляційному суді поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що 22.01.2020 о 21 год 14 хв їх екіпаж зупинив автомобіль «DAEWOO Lanos», д/н НОМЕР_2 , який рухався по вул. Волкова в м. Кропивницькому з фарою, яка не горіла. Поки перевіряли особу водія, останній відремонтував фару. При цьому, під час спілкування з ОСОБА_1 він виявив у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим водієві запропонували пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Після цього запросили двох свідків та в їх присутності повторно запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд, однак він знову відмовився, а тому було складено протокол про адміністративне правопорушення, копію якого вручили ОСОБА_1 . Направлення на медичний огляд у заклад охорони здоров`я водію не виписували, оскільки останній відмовився від його проходження. Свідкам повідомляв про ознаки, які вказують на можливість перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. 
 
       Свідки ОСОБА_2  та ОСОБА_5  судом апеляційної інстанції не допитувались через те, що ОСОБА_1  не наполягав на їх допиті. 
 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У даному випадку, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи і, врахувавши в сукупності досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333732 від 22.01.2020 (а.с. 1);
- письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2  та  ОСОБА_5 , згідно з якими їх 22.01.2020 було запрошено працівниками поліції в якості свідків при складенні адміністративного матеріалу стосовно водія  ОСОБА_1 , де даний водій в їх присутності відмовився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі (а.с. 3-4);
- відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських, який підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, виявлення останніми ознак наркотичного сп`яніння та відмову ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків (а.с. 7). 
Безпідставними є апеляційні доводи апелянта про те, що поліцейські повинні були запропонувати йому пройти тест саме на місці зупинки транспортного засобу, оскільки пунктом 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі за тестом Інструкції) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Більше того, з огляду на положення пунктів 7, 8 розділу ІІІ Інструкції для визначення наркотичного засобу або психотропних речовин є обов`язковим проведення лабораторних досліджень, яке може бути здійснено лише в умовах закладу охорони здоров`я, за допомогою вимірювальної техніки та обладнання, дозволених Міністерством охорони здоров`я.
Пунктом 9 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
З положень розділу ІІІ Інструкції вбачається, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться лікарем лише у присутності поліцейського, але свідки для цього не запрошуються. 
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (пункт 20 Інструкції).
Також, відповідно до положень пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, та пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП проводиться за обов`язкової участі поліцейського. Однак зібраними по даній справі доказами достовірно встановлено, що скаржник на місці його зупинки у присутності двох свідків відмовився від проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, що підтверджується і переглянутим в апеляційному суді долученим до справи відеозаписом, а тому доводи правопорушника з приводу того, що поліцейськими безпідставно не було виписано направлення на огляд, є помилковими.
З огляду на положення вказаних нормативно-правових актів дії поліцейського, який запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із наявністю відповідних ознак наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці) такі дії поліцейського відповідали вимогам законодавства, а тому ОСОБА_1 відмовляючись від проходження такого огляду у присутності двох свідків, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Будь-які об`єктивні причини, умови крайньої необхідності, які б вказували на поважність невиконання ОСОБА_1 як водієм своїх обов`язків, передбачених вказаною нормою, не встановлено. Більш того, посилання ОСОБА_1 на необхідність терміново забрати свою матір, яка його чекала на вулиці, і лише після цього пройти огляд в медичному закладі, не можна визнати крайньою необхідністю, яка б виправдовувала неможливість проходження ним огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Також, не відповідають дійсності посилання ОСОБА_1 на те, що працівник поліції у присутності двох свідків не пропонував йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки вони повністю спростовуються як письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , так і переглянутим апеляційним судом відеозаписом подій, з якого видно, що поліцейський не лише запропонував пройти огляд ОСОБА_1 у присутності двох свідків, а й повідомив останнім ознаки, які виявлені у ОСОБА_1 та вказують на можливість перебування його у стані наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу помилковості прийнятого судом рішення щодо накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вже було притягнуто до відповідальності за вказаною статтею у цьому році, що виключає можливість протягом року накладення такого ж стягнення, на переконання суду є безпідставними.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП).
Аналіз вказаних норм КУпАП дає всі підстави для висновку, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення повинна понести відповідальність, яка передбачає накладення адміністративного стягнення, визначеного санкцією статті КУпАП, яка порушена особою. При цьому, законодавство України не містить заборони двічі накладати стягнення за однією і тією ж статтею (частиною статті) КУпАП, у разі повторного вчинення особою аналогічного адміністративного правопорушення. Таким чином, суд першої інстанції прийняв правильне рішення щодо необхідності визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано застосував до останнього адміністративне стягнення, яке передбачено санкцією вказаної статті КУпАП.
Окрім цього, необхідно зауважити, що жодних доказів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останнім суду не надано.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним. 
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни. 
 
Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського  районного суду м. Кіровограда від  16.03.2020 відносно
ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.